CASA LUI CRISHELL
CÂINELE LUI CRISHELL
- Pui gheață în apă? - Da.
Abia aștepți?
- Nu! - Nu?
Stai să pornesc jacuzziul. Așteaptă.
- Bine. - Doamne!
Bună!
- Am intrat singură. - Bravo! Bună!
- Frumoaso! - Mi-a fost dor de tine.
Doamne! Scuze, ce e asta?
Fără să mă gândesc, am fost de acord să fac băi cu gheață cu Bre.
- Bună! - Bună!
Pe o scară de la unu la zece,
entuziasmul meu ar fi zero negativ, ca temperatura băii cu gheață.
- E prima dată? - Prima și ultima.
- Prima și ultima? - O să-ți placă.
Îți face bine. Reduce inflamația la nivelul întregului corp.
La nivel mental, efectul e grozav. Secreția de dopamină crește cu 200%.
Ieși din baie complet revigorată. Te simți minunat.
Vei fi fericită toată ziua.
Am un plan: dacă Bre mă convinge să intru în apa cu gheață,
atunci poate va accepta argumentele mele să revină la birou.
- Cât stai în apă? - Între unu și trei minute.
Pe bune? Poftim?
Credeam că intri și ieși repede!
E mai bine după ce intri.
- Așa e. - Jur.
Asta spune orice sectă.
Vorbești cu cine nu trebuie, fiindcă…
Nu e chiar așa de rău.
Dacă fac asta, trebuie să revii la birou.
Ai trecut prin situații mai grele. Aici te încarci…
Ai ieșit cu Jason.
Cred că reziști în apă.
- Asta a fost cea mai puțin rea… - Poți!
- O să fie bine. - Da.
Ne dezbrăcăm? Avem nevoie de muzică.
În ce m-am băgat?
Mă gândesc doar la jacuzziul de după.
Ești gata?
- Nu pot! - Poți.
- Poți. Trei, doi, unu… - Bine.
- Intră! - Nu!
Da! Intră cu totul. Expiră.
Intră cu totul. Poți! Asta e!
Chrishell, foarte bine.
- Fundul în apă, Chrishell! - Așa!
Chrishell, foarte bine.
Nu mă gândesc la nimic cât stau în apă. Asta e frumos la baia rece.
Mă gândesc doar la cât de frig îmi e.
N-am nimic altceva în minte.
Bre!
Bagă sânii ăia în apă acum!
- Sunt în apă! - Așa.
Abia aștept să te văd la birou. O să…
E îngrozitor.
Gata? Jacuzzi! Am reușit. Uimitor! Ești uimitor!
Imaginează-ți că era cât pe-aci să te lovească un autobuz.
Poți spune că te simți plin de energie fiindcă nu ai murit.
E același lucru.
- Cât am stat? - Cam 45 de secunde.
Ți-am spus! Dar să fi fost mai fierbinte!
Așa…
- E puternică. - Ai sânge rece.
De-asta fetele nu mă pot ataca.
- Bre, gata. Trei minute. - Bine.
Doamne! Oare îmi mai funcționează corpul?
Doamne! Intră încet.
Ce abdomen ai!
- Bună, scumpo! - Bună!
- Mulțumesc! - Pupici pe nas.
- Gracie! - La revedere!
Ești o campioană. Doamne!
Îți spun, odată ce intri și nu te mai gândești,
nu mai simți.
N-am putut să mă concentrez.
- Da. - Creierul meu…
- „Ce?” - „Ieși din apa asta! Îngheț!”
Știu ce zici.
Apropo de meditație,
au fost câteva situații în trecut
în care știu că, la birou, ai fi vrut să meditezi.
Nu știu în ce relații mai ești cu Chelsea,
dar știu că sper să te întorci.
Păi…
Nu zic că nu-i dau nicio șansă, dar…
Nu sunt prea încrezătoare…
Trebuie să văd ceva. Eu nu sunt falsă.
- Nu lucrez pe la spate. - Vino la birou ca să vezi.
Chiar trebuie?
Am văzut-o pe Chelsea în câteva conjuncturi sociale.
Se pare că încearcă să fie drăguță, dar eu nu mă las păcălită.
Pot să iert și să-mi văd de viață,
dar în niciun caz nu vom sta la bârfe prea curând.
Te cunosc. Nu-ți place să fii împinsă de la spate.
Am vrut să plantez ideea. Te las pe tine să decizi.
Vreau să-ți reamintesc și că am intrat în gheață.
Dar n-ai rezistat nici un minut.
Vino o jumătate de zi la birou!
Așa rămâne! E corect.
Nu putem semna un acord. Pecetluim cu sânii!
- Cu sânii? Unu, doi, trei… - Sân pe sân! Da!
- E bine. - La birou!
Ți i-am scos? Nu mi-i mai simt.
De la baia rece!
APUSUL E DE VÂNZARE
GRUPUL OPPENHEIM IMOBILIARE
- Ce mai faceți? - Bună!
- Bună!
Bună!
- Vino înapoi! - Niko!
- De unde ai ieșit?
- Bine. - Băiatul meu!
- Ce are pe degete? - Ceva ca să nu alunece.
- Sunt lipite? - Da.
Unghiile roșii!
Ale voastre cum sunt? Aranjate?
- Uite! - Mereu.
- Chiar că da! - Sunt perfecte.
- Eu mă duc diseară. - Se duc de mult.
- De 20 de ani. - Se vede, strălucesc.
- Da. - Impresionant!
Aș zice că Jason și Brett merg la mani-pedi o dată pe săptămână.
Nu m-ar mira să meargă de două ori.
Se duc la mani-pedi…
Zic „mani-pedi”, fiindcă ei nu spun niciodată „manichiură”.
…dintotdeauna.
Alanna, casa din Manhattan Beach la care ai fost…
Da?
Ai lucrat foarte bine.
Mulțumesc!
Dar ei vor să continue cu Chelsea și Mary.
- Bine! - Nu e vorba…
Au fost foarte impresionați de toate trei.
Un motiv e că Chelsea locuiește în zonă.
- Sigur. - N-ai șanse acolo.
Iar Mary a vândut multe case între 20 și 40 de milioane.
De-asta…
Mi-a plăcut că am avut ocazia
să merg acolo să mă prezint și să mă aventurez puțin.
Nu cunosc zona aceea.
Mă bucur că se ocupă Chelsea și Mary.
E logic să se ocupe ele. Mă ocup eu de următoarea.
Sunt nouă aici.
Nu mă așteptam să primesc o vânzare de 30 de milioane.
Acum știu cu toții că sunt în joc, că voi da tot ce pot și că sunt pregătită.
- Mary a dat lovitura, nu? - E normal.
Câtă modestie! Acum cinci ani, săreai în sus la așa o casă.
- Acum, un „da” plictisit. - „Încă una de 30.”
Încă una de 30!
Organizez prezentarea pentru agenți cu Chelsea.
Evident, după tot ce s-a întâmplat, ea nu e prima mea alegere,
dar sper să reușim,
sper să pună pe primul loc afacerea
și să se concentreze la ce trebuie: să vindem proprietatea.
Întotdeauna mă va entuziasma una de 30.
- Niciuna nu e ca prima. - Nu.
- Veniți la prezentare! - Da.
- Vii? - Da.
- Tu? - Sigur că da.
Așa să faci!
Alanna, ai timp săptămâna asta să vedem șantierul de la Hollywood?
Clientul meu finalizează o lucrare după patru ani.
Da. Absolut. Cunosc bine zona. Abia aștept să văd ce e acolo.
- Bine. - Da.
E nevoie de supraveghere. Urmează șase săptămâni cruciale.
- Abia aștept. Sunt multe de văzut. - Bine.
Ia-ți niște pantofi potriviți.
- Te-ai aștepta la altceva? - Da.
Sigur că vor fi potriviți.
În cinci ani, n-am văzut nicio agentă în pantofi sport.
- Am voie cu pantofi sport la muncă? - Pe șantier, da.
Ce frumos!
Doar la ora asta aș prezenta în The Strand.
Acum arată cel mai frumos, la apus.
- La fel ca tine. - Te iubesc.
- Intrăm aici. - Îți deschid eu.
Doamne, mă simt deosebită!
Vrei să încerc eu?
Ai probleme tehnice.
- Bună! - Bună, Brett!
- Bun-venit! - Bună!
Am relații bune cu mulți agenți de top din Manhattan Beach.
- Bună! Îmi pare bine. - Emma, și mie.
Intrați!
Am luat lista de contacte la rând și i-am sunat
ca fiu sigură că vor veni la prezentare.
- Ce priveliște! - Nu-i așa?
Prețul cerut e de 30 de milioane.
Ar fi cea mai mare vânzare din zonă.
Mai sunt case la prețuri apropiate.
Dacă obținem suma, vor mai fi vânzări la acest nivel.
E interesant. Apropo de preț, avem ceva pe 1st Street la 30 de milioane.
Am văzut!
Vino vineri la prezentarea pentru agenți.
- Mi-ar plăcea. - Avem de discutat.
Vreau să văd priveliștea.
Mergeți. Sunt aici.
- Mulțumim! - Pentru puțin.
- Fii atentă! - Ce părere ai?
Bun-venit în umilul meu sălaș!
- Bine ai venit! - Bună, vecine!
O cumpărăm noi. Aș locui cu tine.
- Ai tu 25 de milioane? - O cumpăr eu pentru noi.
Ce mai zici? Cum lucrezi cu Mary?
Puteam să mă ocup singură de vânzare.
- Da. - N-am ce să zic.
Nu știu cu ce va contribui Mary,
dar e important ca la prezentare să vină toți agenții să vadă proprietatea.
Eu îmi fac treaba.
Mă asigur că vin toți agenții din Manhattan Beach.
Să își facă și ea treaba. Vom vedea ce va fi.
Ce zici, Mary are vreo problemă? O știi mai bine decât mine.
Nu știu ce să zic.
Cu siguranță, nu e în apele ei. Poate că trece printr-o situație grea.
- Vreau să o ajut, dacă e așa. - Da.
Dar sunt derutată.
Nu înțeleg dacă are ceva cu tine sau care e problema.
- Mă cunoști. Vorbesc prea mult. - Și eu la fel!
E nevoie ca Mary să fie asumată, și putem merge mai departe.
Încă vreau o carieră excepțională, și să am timp pentru soțul meu.
Vreau totul. Vreau totul, la naiba! Poți să mă condamni?
Eu sunt entuziasmată de casa asta.
N-o las să-mi distrugă entuziasmul.
Obții greu o astfel de casă.
Nu lăsa pe nimeni să-ți ia fericirea și succesul.
E o realizare. E Manhattan Beach!
- Casa mea! - Doamne!
Sunt foarte fericită. E fantastic să te ocupi de așa o casă.
Absolut.
- Hai să intrăm. - Bine.
Unde mi-e geanta?
Nu! Nu geanta Birkin!
Cum ai luat-o!
Cu atâta ferocitate!
- Așa e! - Emma!
N-am vrut să cadă.
M-aș arunca în nisip pentru geanta aia.
ȘANTIERUL PROIECTULUI LUI BRETT
- Salut, băieți! - Salut!
- Salut, Brett! Ce faci? - Bine.
- Mă bucur să te văd. - Salut!
Acest proiect a avut probleme.
Clienții mei au cumpărat casa cu 2,8 milioane.
Trebuia să fie o renovare, dar au dărâmat-o.
Au costuri de sute de mii de dolari și taxe de construcție de milioane.
În 30 de zile, trebuie să punem casa pe piață.
Fiecare lună în plus înseamnă 40.000 USD plătiți de clienții mei.
Ce zici? Șase, opt săptămâni? Fii realist.
- Șase. Încerc să fie patru. - Adică opt?
- Când o umplem? - Azi s-a turnat betonul.
Săptămâna viitoare se plachează. Interiorul e gata săptămâna următoare.
Bine.
E un proiect cu care poți să afli ce poate un agent.
Salutare!
- Am pantofi potriviți. - Absolut.
Protecția muncii!
- Chiar e un șantier. - Da.
Alanna. Îmi pare bine.
- John. - Alanna. Îmi pare bine.
Spune-mi despre proprietate. Ce suprafață are?
Puțin peste 550 m². Are patru dormitoare, șase băi.
- E un monstru. - Ai extins-o mult.
Deși nu pare, o să fie gata în șase-opt săptămâni.
De afară, pare neterminată. La interior, se poate zugrăvi.
- E superbă! - Văd viziunea.
Știu că Brett vrea să pună casa pe piață cât mai repede,
dar e mai mult teren viran decât casă.
Eu vând case, nu le clădesc.
Cât de ud e betonul?
Să verificăm adâncimea.
- Ce înălțime ai? - Am 1,78 m.
Pe bune? Mă faci să mă simt și mai scund.
Pe tocuri, probabil că ai 1,85 m, deci piscina are cam 1,5 m.
Vezi cum e apa.
E impresionant cum înoți pe spate.
Merg cu ea în față, vreau să vadă și perspectiva aceea.
- Se intră greu prin față. - Se descurcă.
Am crescut la țară, în Canada.
- Urc pe scară. - Se descurcă.
- Vino pe aici. - Bine!
Așa.
Mulțumesc!
Asta e casa.
Aici sunt sufrageria și un birou.
E frumos!
În spate, e o cameră de zi. E o casă de tip spaniol modernă.
Da! Ce culoare vor avea pereții?
- Astea sunt mostrele? - Da. Care îți place?
- Aia e mai caldă. - Îmi place.
- Și mie, tot cea caldă. - Da.
Se potrivește bine cu lemnul.
Ai un pix?
Știi ce am? Am un creion de buze.
- Se vede? - E perfect.
În regulă.
Grozav. A fost util.
Bucătăria va fi grozavă. Abia aștept să o văd peste o lună.
Proprietarul e designer. Finisajele sunt extraordinare.
Aici e marmură Calacatta Gold.
Nu e tare? Stai acolo. Asta e zona principală.
Uite ce deschidere frumoasă!
O să fie tare de tot când va fi gata!
Dacă ești un potențial cumpărător cu doi copii
și vrei o casă pentru familie,
vezi ceva ce te-ar putea descuraja să o cumperi?
Da. Nu doar pentru o familie, ci pentru oricine.
- Lipsa de intimitate e o problemă. - Exact!
Îți dau o treabă importantă pentru mine și pentru proiectul ăsta.
Intimitatea trebuie asigurată prin amenajare.
Vreau să te ocupi tu. Vezi propunerea. Să fie mascată toată strada
- Copaci mari, un zid de ficuși. - Da.
Mă ocup de intimitate?
E cea mai expusă casă din Hollywood Hills.
Chiar și din piscină, se vede tot drumul.
Amenajarea peisagistică e esențială.
- La orice casă, dar mai ales la asta. - Absolut.
Hai să-ți arăt parterul. Ai grijă la firul ăsta.
- Dacă e să cazi, cazi în dreapta. - E un sfat bun!
Ai grijă la cap. Eu n-am nevoie. Tu, da.
Dormitorul principal e un alt exemplu pentru importanța amenajării.
- Ai nevoie de intimitate. - Da.
Dar e tare, nu-i așa? O să aibă și șemineu.
Aici e un dressing.
Da! Cea mai frumoasă parte a casei!
- Totul e… - Da.
Materiale scumpe.
- Cada va fi acolo. - Frumos!
- Din nou, e nevoie de amenajare. - Să acopere totul.
Poate că nu știu eu,
dar nu cred că mulți clienți vor să fie văzuți dezbrăcați, ieșind din cadă.
Abia aștept să le fac cu mâna din cadă vecinilor.
Ai idee cât vor să ceară? Vreo șapte milioane?
Între șapte și opt.
Dar trebuie să arate ca o casă de opt milioane.
- Da. - Se lucrează la ea de mult.
Piața e cam jos acum. Taxa de lux va fi de câteva sute de mii.
Marja e foarte mică, nu putem face greșeli, nu putem amâna.
O vindem bine doar dacă e perfectă în două luni.
- Perfect! - Înțelegi?
- Va fi foarte greu. - Mulțumesc pentru oportunitate!
Le văd pe fete muncind din greu ca să primească case scumpe,
și asta mă face să vreau să trag tare.
Noi… Eu o voi face să arate ca o casă de opt milioane.
Fii fără grijă.
PREZENTAREA PENTRU AGENȚI ORGANIZATĂ DE MARY ȘI CHELSEA
Bună, Chelsea, sunt Mary!
Sunt la proprietate. Aranjăm, punem totul în ordine.
Unde ești? În cât timp ajungi?
Chiar nu știu ce să zic acum.
O să fac totul singură. Oricum asta fac mai mereu.
De obicei, nu am co-agent. Așa că o voi face, dar e puțin frustrant.
Bună!
- Bună! - E superb.
Ești drăguță!
Ținuta lui Nicole e cam exagerată.
Arată minunat, dar a exagerat puțin.
Suntem la o prezentare, nu la Oscaruri.
Măcar a venit la timp.
Faci echipă cu Chelsea, nu-i așa?
Cu Jason și Chelsea.
Vin amândoi?
Da, ar trebui să vină. Nu pot să cred că am ajuns înaintea lui Chelsea.
- Corect! - Ea locuiește…
- Pe strada asta! - Exact!
Avem platouri cu specialități, caviar, șampanie.
Ce frumos!
- Și o rulotă. - Ați cheltuit ceva.
- E bine. Sunt 70 de persoane. - Bine selectate.
- Da. E o mare diferență. - Cu siguranță.
Oricine vinde de la zece milioane în sus o să fie aici.
Grozav!
- Bună, Alanna! Ce faci? - Bună!
Bine, voi?
- Mă bucur să te văd! - Și eu.
- Avem culori similare. - Da. Ne potrivim cu casa.
Îmi place. Eu sunt simplă.
Unde e Chelsea?
- N-a ajuns încă. - Bine.
- Vine de departe. Traficul… - Da. De alături.
Traficul e groaznic.
Nu știu ce face. Nu m-a sunat. Dar va veni. Ar face bine să vină!
- După tine, iubito! - Mersi.
- Ce faceți? - Bună!
- Mă bucur să te văd. - Bună!
- Bună!
- Uimitor!
Ce casă frumoasă!
- Nu ți-e frig? - Foarte frig.
Aici e un lift.
Sunt șase dormitoare și nouă băi.
Totul e bine gândit, iar materialele sunt de lux.
Casa se vinde singură.
- Bună! - Doamne! Te prinde culoarea asta!
În ciuda vocii rațiunii, am decis să revin la imobiliare.
Vreau să fie foarte clar
că nici Chelsea, nici altă fată de aici
nu o să mă îndepărteze din agenție și nici nu o să mă afecteze financiar.
Mă bucur să te văd aici!
- Mersi. - Serios.
- Ți-a fost dor de mine, știu. - Da.
- E o casă drăguță. - Da?
E drăguță.
- Drăguță? - Da, drăguță.
E cam mică, dar e drăguță.
Chelsea!
- Bună, scumpo! - Bună!
Arăți extraordinar!
- Bună! - Ce faci?
- Ce sexy ești! - Superbă!
- Chelsea are fusta cam scurtă, nu? - I se vede fundul.
- I se vede și păsărica. - I se vede totul.
- Nu te arăți așa clienților. - Așa e.
Eu votez „nu”.
Mă duc să vorbesc cu lumea.
- Bine. - Vinde-o! Aș cumpăra orice de la tine.
- Ești superbă! - Felicitări pentru casă!
- Mersi. - E frumoasă.
Dacă intri în orice McDonald's, vezi un semn foarte mare:
„Nu îi servim pe clienții fără cămașă sau desculți.”
Niciun șef de acolo nu a zis: „Auziți? Să adăugăm «fără pantaloni».”
Fiindcă e de bun simț.
Pune-ți pantaloni!
N-am văzut-o pe Bre. E aici?
Da. Du-te și salut-o. Păr brunet și costum albastru.
- Bună, dragă! - Bună!
- Mersi că ai venit. - Sigur că da.
E casa cea mai autentică din Manhattan Beach care iese pe piață.
E frumoasă.
- Costum albastru… - N-ai cum s-o ratezi.
- Îmi place că ia inițiativa. - Așa e.
E o nebunie. Am avut câteva…
- Bună! - Eu sunt Alanna.
- Am auzit multe despre tine. - Încântată!
- Și eu. - Cum e?
- Până acum, foarte bine. - Încă nu s-a luat nimeni de tine.
- Încă nu. - Bine!
Alanna are o energie bună. E foarte drăguță.
Are o încredere discretă care va fi benefică agenției.
Îmi place.
Se prezintă bine. E sofisticată, inteligentă și ambițioasă.
- Are un oraș în deșert. - Poftim?
- Familia ei. - Nu înțeleg asta.
- Cât costă un oraș? - Ar trebui să știi. Nu știu.
- Nu am un oraș. - Poftim?
- Cel puțin două milioane. - Două?
Hai să întrebăm.
- Poate 2,2. - Îl cumpăram.
Zice omul care are un penthouse care stă nevândut?
- Zici 2,2? - Zău, Chrishell!
Penthouse-ul sau trei orașe.
- Tu decizi. - Unde e? Alanna!
Dacă ți-aș cumpăra orașul azi, cât ar fi?
- Orașul ei? - Valoarea de piață actuală?
Nu vă spun.
Îți dau 2,2 milioane pe loc.
Nu-l poți cumpăra. E al nostru.
Știi ce, reduc oferta la 1,9.
- Nu vindem. - Acum e 1,8. Sau 1,7.
- Ce se întâmplă? - Nu vindem.
Ce se întâmplă?
Am un orășel din vest, în deșert, Orașul Pionierilor.
- Nu știam că poți cumpăra un oraș. - Așa zic mulți.
- Sunt șeriful unui oraș. - M-ai lăsat mască.
- Vreți burgeri? - Da, te rog.
- Poftim! - Mersi.
- Excelent! - Mulțumesc.
- Urcați, facem o tură. - Urcă!
- Mergem la cumpărături! - Sus, parașutelor!
- La cumpărături! - Hai la cumpărături!
Nu se poate, le aud pe fete țipând. Ce-or face?
S-au urcat în mașina Moke.
Care-i treaba?
E multă lume.
Da, au venit mulți. Mă întreb unde e Chelsea.
Am auzit niște țipete.
- Ce? - Cred că sunt în Moke.
- Da. - S-au urcat în Moke.
Bine. Atunci…
Țineți-vă bine!
- Nu, Emma! Nu! - Ba da!
- Nu, Emma. Nu! - Pornește!
Doamne! De ce-mi faci asta?
Speram ca ea să fie…
- În casă. - La muncă.
Da, e co-agent. Împărțim munca.
- Te rog, nu merge repede. - Mai repede!
- Calc-o! - Chelsea, nu știam ce faci!
Stai! Gata, să mergem!
- Pornește! - Bine.
Dă-i drumul!
Care e codul vestimentar în agenție?
- Știu la ce te referi. - Nu mă refer la nimic.
Fundul lui Chelsea!
Există vreun cod?
E bine să ai haine pe tine. Și nu doar pe părțile esențiale.
Esențiale?
Așa vine gazda la o prezentare pentru agenți.
Bun-venit la prezentarea mea!
- Avem burgeri și caviar. - Burgerii sunt grozavi!
- A fost amuzant. - Fantastic!
Voiam să vorbesc ceva cu voi. Chelsea a întârziat o oră.
Apoi, câteva persoane m-au întrebat: „Cu ce e îmbrăcată?”
Nu e o ținută profesională.
Are fundul și fofoloanca la vedere.
- Serios? - E reputația noastră în joc.
Nu mai sunt manager, nu mă bag, dar câteva persoane mi s-au plâns.
- E o problemă. - E prea mult.
- Ce faci? - Avem fluturași pentru casă?
- E o carte. - Îmi dai una?
- Sunt la tipar. Îmi pare rău. - Îi spun să mă sune.
Da.
Nu-mi place să vă spun cum ar trebui să vă îmbrăcați.
- Vorbești tu cu ea? - Nu!
- Nu? - Nici gând!
Am avut deja o situație negativă.
Acum ar trebui să lucrăm împreună și să începem să o remediem.
- Bine. - Dar asta…
- Da, iubire? - Te iubesc.
- Dar… - Ce?
Ce ai zice să porți o ținută cu 10% mai cuminte la prezentări?
- Să o cumințesc? - Da.
N-ar trebui să vă intereseze ce port, cât timp…
Nu-mi place să o fac.
- Cum te-ai simți… - Ce e nepotrivit la ținuta mea?
Nu sunt sigur.
- Să o cumințesc? - Așa aș zice.
- Cămașa și sacoul? - Nu cămașa și sacoul.
Câțiva au adus vorba. Au zis că nu e o ținută potrivită.
- Fusta e prea scurtă. - Cine a zis?
- Câteva persoane. - Cine?
- Nu știu. - Ți-au zis personal?
Pe bune? Am primit doar complimente.
- Tu porți chestii lungi, eu, nu. - Exact.
Prezentarea e într-o zonă mai conservatoare din Los Angeles…
Locuiesc aici!
Oricum, dacă zici că ar trebui să-mi cumințesc ținuta, pot să…
Nu zic doar eu.
- Au spus-o și alții. - Spune-mi cine.
Și eu zic că e foarte scurtă. Încerc în cel mai respectuos mod…
Respectuos ar fi dacă n-ai face-o în fața a doi bărbați.
Așa ar fi respectuos.
Dar pot să o cumințesc, dacă zici că te pun în lumină proastă.
Sunt aici cu același scop ca voi.
- Să vând casa. - Nu ne îndoim.
Dacă ținuta mea împiedică acest lucru, sigur că o cumințesc.
Port ceva mai lung, ca să fii mulțumită.
- Nu e vorba de mine, ci de alții. - E în regulă.
Ca femeie, fiind o persoană care susține orice stil ar alege o femeie,
mă simt atacată când mă iei la rost în fața șefilor noștri pentru ținuta mea,
când și eu îți văd sânii din când în când.
Asta nu e o problemă, ai sâni minunați și poți purta orice îți e confortabil.
Dar puteam vorbi ca între femei. Mă luai deoparte…
Am stat cu sânii la vedere?
- Acum câteva zile. - Nu vreau…
Cred că…
Nu contează, ai mei se văd mereu.
- Nu comentez. - Bine.
Încerc să zic că, dacă voiai să vorbim ca între femei,
mă luai deoparte și îmi ziceai: „Cineva mi-a zis asta.”
Aș fi zis „La naiba!” și aș fi ținut minte, aș fi ținut cont.
Dar să o faci în fața a doi bărbați, e o lovitură sub centură.
- Nu asta am intenționat. - Pot să încasez.
Cu ei am vorbit despre politica companiei, ca să nu se mai repete.
Atunci să nu te mai văd cu sânii pe-afară.
Nu i-am avut niciodată.
Dacă mă iei cu politica companiei, sper să te îmbraci sobru.
Oricum, suntem la o prezentare. Vorbim mai târziu. Să nu facem asta aici.
- Nu am vrut… - Mă întorc la treabă.
Nu am nimic cu tine.
Doamne!
N-a mers prea bine.
- Ne-am descurcat… - Da.
În sfârșit…
Bine.
Du-te naibii, Mary!
- Bine ai revenit! - Mulțumesc.
Subtitrarea: Dan Ilioiu