CHRISHELLS BOSTAD
CHRISHELLS HUND
-Ska du ha is i vattnet? -Ja, precis.
Känns det roligt?
-Nej! -Inte?
Jag måste kolla så att bubbelbadet är på.
-Okej. -Herregud.
Hallå.
Hej!
-Jag gick bara in. -Toppen!
-Hej! Jag har saknat dig. -Hej, snygging!
-Ursäkta, men vad är det här? -Vadå?
Dumt nog gick jag med på att låta Bre ta med isbad hem till mig.
-Hejsan. -Hej.
På en skala från ett till tio
känns det här lika kul som -0, precis som isen.
-Är det första gången för dig? -Första och sista.
-Du lär gilla det.
Det är bra för kroppen. Det är inflammationshämmande för hela kroppen.
Det är jättebra för hjärnan. Man får ett 200 procentigt dopaminpåslag.
Efteråt känner man sig uppfriskad och mår fantastiskt.
Du kommer att känna dig glad hela dagen.
Min plan är att om Bre kan få mig att bada isbad
så kanske jag kan få henne att komma tillbaka till jobbet.
-Hur länge är man i? -En till tre minuter.
På riktigt? Va?!
Jag trodde att man bara gjorde det och flög ur.
Det känns bättre när man väl är i det. Jag lovar.
-Det säger alla sekter också. -Då pratar du med fel person…
Så farligt är det inte.
Om jag gör det här måste du komma tillbaka.
Du har gjort mycket jobbigare saker. Det här laddar batterierna…
Du dejtade Jason.
Då klarar du nog isbadet.
-Det känns som det minst jobbiga… -Du klarar det.
-Du grejar det. -Ja.
Ska vi klä av oss? Vi behöver lite musik.
Vad har jag gett mig in på?
-Fokusera på bubbelbadet sen. -Ja, det blir bra.
Är du beredd?
-Det går inte! -Jodå.
Du fixar det. Tre, två, ett…
-I med er! -Nej!
Hela vägen ner. Andas ut.
Hela vägen, ni fixar det. Snyggt.
Du fixar det, Chrishell.
-Ner med dig, Chrishell! -Du klarar det.
Kom igen, Chrishell.
Jag tänker inte på nånting där i.
Det är det bästa med isbadet. Jag tänker bara på hur kallt det är.
Ingenting annat.
Bre…
Ner med tuttarna under ytan nu.
-Jag är ju i! -Du klarar det.
Jag ser fram emot att få tillbaka dig, för det här är…
Det var hemskt.
Är vi klara? Toppen, vi gjorde det!
Tänk dig att du nästan blir påkörd av en buss.
Man får en kick för att man överlevde. Det är samma sak.
-Hur lång tid? -45 sekunder.
Jag sa ju det! Tänk dig att det är varmt.
Okej.
-Hon är tuff. -Du är kallblodig!
Det är därför tjejerna inte rår på mig.
-Du är klar, Bre. Tre minuter. -Okej.
Herregud. Nu får vi se hur kroppen svarar.
-Jösses. Kliv i långsamt. -Okej.
Vilka magmuskler!
-Hej, sötnos. -Hej.
-Åh, tack! -En liten nospuss.
-Gracie! -Vi ses sen.
Vilket proffs du är. Herregud.
När man väl är i och slutar tänka på det, då känns det ingenting.
Det var svårt att fokusera. För hjärnan bara…
Den bara: "Upp ur vattnet!"
Det är ju så kallt. Jag vet.
På tal om meditation…
Det känns som att det har varit några tillfällen på kontoret
då du nog hade velat meditera.
Jag vet inte hur det är mellan dig och Chelsea nu,
men jag hoppas verkligen att du kommer tillbaka.
Alltså…
Det är inte så att jag vägrar ge henne en chans…
Men det är inget jag tror på. Det måste vara äkta, inte fejk.
-Inget får göras bakom ryggen. -Då måste du ju vara på plats.
Jaså?
Jag har träffat Chelsea i sociala sammanhang,
och det känns som om hon försöker vara trevlig, men det går jag inte på.
Jag har inga problem med att förlåta och gå vidare,
men vi kommer inte att hänga på ett bra tag.
Jag känner dig och vet att du inte vill bli pressad.
Jag ville bara så ett frö, sen är det upp till dig.
Jag måste bara påminna om att jag badade i isvattnet.
Ja, men du stannade inte i en hel minut.
Kom in en halvdag, då.
Då var det bestämt! Det är inte mer än rätt.
Vi kan inte skriva kontrakt… Okej, tuttknuff.
-Tuttknuff. Ett, två, tre. -Härligt!
-De hoppar. -Mot kontoret!
Jag har faktiskt ingen känsel i dem längre.
Det var badet.
-Hallå, hur är det? -Hej!
-Hejsan. -Hej.
-Kom då! -Niko!
-Var kom du ifrån?
Pojken min.
-Vad har han på tårna? -Så han inte ska halka.
-Har du limmat på dem? -Ja.
Röda naglar.
-Har ni fixat era naglar? -Det gör jag alltid.
-Just det. Wow! -De är fina.
-Jag ska dit i kväll. -Det har de gjort länge.
-Sen 20 år tillbaka. -Det syns att de är fixade.
-Ja. -Imponerande.
Jag skulle tro att Jason och Brett fixar naglarna minst en gång i veckan.
Kanske till och med två gånger i veckan.
Fixar naglarna, säger jag, för de kallar det inte för manikyr.
Det har de alltid gjort.
Alanna, huset i Manhattan Beach som du kollade in…
Ja?
-Toppenbra jobbat. -Tack.
Men de ville gå vidare med Chelsea och Mary i stället.
-Okej. -Inte för att…
De blev imponerade av er alla tre.
Men Chelsea ju bor i Manhattan Beach.
-Så klart. -Där hade du ingen chans.
Och Mary har sålt mycket i prisklassen 20-40 miljoner.
Så det är nog därför.
Det var bara härligt att få komma dit och presentera mig, och prova på nåt nytt.
Jag kan inte området, så jag är glad att Chelsea och Mary fick det.
Det känns rimligt att de får det. Men nästa tar jag.
Jag är ny här.
Jag hade inte trott att jag skulle få 30 miljonershuset.
Men nu vet de att jag är redo
och jag tänker göra mitt bästa och förbereda mig väl.
Mary briljerade.
-Sån är jag. -Så blygsam.
För fem år sen hade du hjulat omkring här av glädje.
-Men nu bara… "Visst." -"En på 30 igen."
En på 30 igen!
Chelsea och jag planerar mäklarvisningen tillsammans.
Efter allt som hänt är hon inte mitt förstaval att samarbeta med,
men jag hoppas att vi ska lyckas,
att hon prioriterar jobbet och gör det som krävs för att få huset sålt.
-Ett 30-miljonershus är alltid roligt. -Men inte som första gången.
-Nej. Ni får komma på mäklarvisningen. -Ja.
-Kommer du? -Ja.
-Kommer du? -Absolut.
Bra!
Alanna, har du tid i veckan att kolla in husprojektet i Hollywood?
Min klient har byggt i fyra år, nu börjar det bli verklighet.
Absolut. Jag har bra koll på området, så det känns toppen.
-Bra. -Ja.
Det kräver uppmärksamhet. De kommande sex veckorna är avgörande.
-Men kul, det blir mycket att gå igenom. -Okej.
Ta på dig bra skor.
-Hade du väntat dig nåt annat? -Ja.
Klart att jag har bra skor.
Ingen tjej här har haft sneakers de senaste fem åren.
-Får jag ha sneakers på kontoret? -På en byggarbetsplats, ja.
Vad fint!
Visningar på The Strand måste ske så här dags.
Det är som vackrast när solen går ner.
-Som du. -Älskade du.
-Här ska vi nog in. -Jag kan öppna.
Men gud, vad speciell jag känner mig!
Vi får se om det går.
Du har lite tekniska problem.
-Hej och välkomna. -Hej, Brett.
Hej.
Jag känner många av Manhattan Beachs bästa mäklare.
-Trevligt att träffas. -Emma. Trevligt.
Kliv på.
Jag har gått igenom mina kontakter och ringt upp dem
så att de verkligen kommer på mäklarvisningen.
-Wow, vilken utsikt! -Eller hur?
Det har värderats till 30 miljoner, det dyraste objektet i Manhattan Beach.
Det är fler som är där och nosar,
så säljer vi för det så kommer fler att göra det.
Intressant med priset.
Vi har ett objekt på 1st Street värderat till 30 miljoner.
-Ja, jag såg det. -Kom på vår mäklarvisning på fredag.
-Det gör jag gärna. -Så får vi prata.
-Jag vill spana in utsikten. -Hojta till om ni vill ha hjälp.
-Tack. -Så lite så.
Kolla bara.
-Kolla! -Välkomna till min enkla boning.
-Välkomna! -Hej, grannen.
Vi kan köpa det. Jag skulle gärna bo här med dig.
-Ja, kan du gå in med 25 miljoner? -Ja, jag köper det åt oss.
Hur funkar det att jobba med Mary?
Jag hade kunnat ta det på egen hand.
-Ja. -Det blir varken eller.
Jag vet inte hur Mary ska bidra, men det viktigaste med mäklarvisningen
är att alla mäklare kommer dit.
Jag gör det jag ska.
Jag ska se till att alla mäklare i Manhattan Beach kommer
och hon får sköta sitt, så…får vi se.
Är det nåt med Mary? Du känner ju henne bättre än jag.
Jag vet faktiskt inte. Hon är inte sig själv.
Det kanske är nåt som är jobbigt.
-I så fall vill jag stötta henne. -Ja.
Men jag vet inte om det är nåt som har med dig att göra, eller vad det är.
-Du vet hur jag är, jag vill reda ut allt. -Jag är likadan!
Vad gäller Mary så får man ta lite ansvar och gå vidare.
Jag vill klättra i karriären och få tid med min man.
Jag vill ha precis allt. Är det så konstigt?
Jag vet inte, men jag är väldigt glad över det här huset,
och det får hon inte ta ifrån mig.
-Nej. -Vi kämpar för såna här objekt.
Ingen ska få ta den glädjen ifrån dig.
Det här är stort, det är ju Manhattan Beach!
-Mitt hem! -Jösses!
Jag är jätteglad. Att få det här är helt otroligt.
Verkligen.
-Nu går vi in. Kom, vännen. -Det gör vi.
Nej, min väska!
Nej! Inte Birkinväskan!
Vilket tag du tog om den!
Du var helt vild!
-Jag vet! -Emma!
Den får inte blåsa bort.
Jag kan dyka ner i sanden efter den.
BRETTS BYGGPROJEKT
-Läget? -Hallå.
-Hej, Brett. Läget? -Bra. Kul att ses.
-Detsamma. -Hallå där.
Det här projektet har varit jobbigt.
Mina klienter köpte huset för 2,8 miljoner.
Sen skulle det renoveras, men de rev det och sitter nu där
med stora kapitalkostnader och miljoner dollar i byggkostnader.
Vi har 30 dagar på oss att få ut det på marknaden.
Varje månad kostar 40 000 dollar för mina klienter.
Vad tror ni? Sex-åtta veckor? På riktigt.
-Sex veckor. Helst fyra. -Så åtta, då?
-När ska den fyllas? -De hällde på det här i dag.
Nästa vecka ska den kaklas, och sen gör de klart veckan efter.
Okej.
I ett sånt här projekt får man veta vad en mäklare går för.
Hej!
-Jag har valt rätt skor. -Helt klart.
-Facket kommer att klaga. -Det är verkligen en byggarbetsplats.
-Alanna. Trevligt. -Trevligt.
-John. Trevligt att träffas. -Alanna. Trevligt.
Berätta om huset. Hur stort är det nu?
Drygt 550. Fyra sovrum, sex badrum.
-Enormt. -Betydligt större nu.
Det ska vara klart om sex-åtta veckor.
På utsidan är det mycket kvar, där inne ska det bara målas.
-Jättefint. -Jag förstår hur ni tänker.
Jag vet att Brett vill få ut det här så snart som möjligt.
Men just nu är det mer jord än hus.
Jag säljer hus, jag bygger dem inte.
-Hur blöt är betongen? -Vi kollar hur djup poolen är.
-Hur lång är du? -178.
Är du det? Nu känner jag mig ännu kortare.
I skorna är du säkert 185. Så poolen lär vara 150 cm djup.
Du kan känna på vattnet.
Snyggt ryggsim.
Vi går till framsidan, så att hon får se det därifrån.
-Det är lite svårt att gå in där. -Det löser hon.
Jag växte upp på landsbygden i Kanada.
-Stegar är lugnt. -Det fixar hon.
-Här går man in. -Okej.
Såja, bra.
Tack.
Här har vi det.
Vardagsrum och arbetsrum.
Jättefint.
Ett umgängesrum där borta. Ett modernt spanskt hem.
Hur tänker de måla väggarna här?
-Är det här de två alternativen? -Ja, vad tycker du?
-Den är varmare. -Den gillar jag.
Jag håller med. Och den passar bra till träet.
-Har du nån penna? -Jag har en läppenna.
-Funkar den? -Perfekt.
-Då så. -Bra att den var med.
Köket kommer att bli grymt. Tänk dig det om en månad.
Ägaren är inredare, och ytskikten är väl utvalda.
Allt är i Calacatta Gold-marmor.
Visst är det schyst? Det är här man kommer att vara.
-Det är öppet och fint. -Jättefint.
Det blir toppen när det är färdigt.
Som potentiell köpare, med ett par ungar, och man vill göra det här till sitt,
finns det nåt här som kan få dig att låta bli?
Ja, inte bara för familjer, utan för alla, att det är så mycket insyn.
Exakt.
Så det får du ta med dig som extra viktigt för den här bostaden.
Insynen måste åtgärdas här i trädgården. Det får du ansvar över.
Kolla igenom förslaget och se till så att gatan skyms.
-Stora träd hela vägen. -Ja.
Ska jag åtgärda insynen? Det här är det mest blottade huset i Hollywood Hills.
Till och med från poolen ser man hela vägen.
Så trädgården är väldigt viktig.
-Det är den alltid, men särskilt här. -Helt klart.
Du ska få se nedervåningen.
-Ramla åt höger, inte åt vänster. -Bra råd.
Akta huvudet här. Det behöver inte jag, men du.
Det stora sovrummet.
Även här ser man hur viktig trädgården är. Här vill man inte ha insyn.
-Precis. -Men visst är det fint?
Öppen spis.
Klädkammaren är här.
Härligt! Det bästa med hela huset.
-Allt är liksom… -Verkligen.
Det känns dyrt.
Badkaret ska stå där.
-Jättefint. -Så återigen, trädgården.
-Nåt som skärmar av. -Precis.
Jag kanske är gammalmodig, men de flesta vill nog inte visa upp sig i badet.
Då kan man vinka åt grannarna från badkaret.
Vet du vad de vill lägga ut det för?
-Runt sju miljoner? -Sju-åtta, tror jag.
Det måste se ut som ett åttamiljonershus.
De har byggt på det så länge, men marknaden är tuff just nu.
Bara skatten blir hundratusentals dollar.
Marginalen är så liten att vi inte kan begå några misstag.
Vi måste få till allt på två månader.
-Toppen. -Okej? Det kommer att bli tufft.
Tack för den här möjligheten.
Jag ser hur hårt de andra jobbar för att få de stora objekten,
så jag vill verkligen lyckas.
Jag ska få det att se ut som ett åttamiljonershus.
Oroa dig inte.
MARYS & CHELSEAS MÄKLARVISNING
Hej, Chelsea, det är Mary.
Vi håller på att ställa i ordning allt i huset.
Var är du? När kommer du?
Jag vet inte vad jag ska tro.
Jag får lösa allt själv, det brukar jag ändå göra.
Vi brukar inte jobba ihop. Så jag kör på, men det är lite irriterande.
Hej på er.
-Hej! -Så fint!
Vad fin du är!
Nicoles klädval var lite väl. Hon är supersnygg, men det är lite mycket.
Det är mäklarvisning, inte Oscarsgalan.
Men hon kom i tid.
Så du och Chelsea lägger ut det ihop?
Ja, Jason och Chelsea.
-Kommer de båda två? -Ja.
Ja, de ska komma. Otroligt att jag kom före Chelsea.
-Just det. -För hon bor ju…
-Alldeles i närheten. -Precis!
-Vi har charkuterier, kaviar, champagne… -Härligt.
-En foodtruck. -Här finns allt.
-Det blir toppen. 70 personer… -70 utvalda personer.
-Ja, det är skillnad. -Verkligen.
Alla som har sålt för över tio miljoner, de kommer hit.
Underbart.
-Hallå, Alanna! Hur är det? -Bra. Själv då?
-Kul att se dig! -Detsamma.
-Vi följer lite samma färgschema. -Ja, och vi matchar huset.
-Snyggt. -Är jag så alldaglig?
Var är Chelsea?
-Hon har inte kommit än. -Okej.
-Långt att åka. -Ja.
-Trafiken var hemsk. -Precis här.
Ja, trafiken var hemsk.
Jag vet inte, hon har inte hört av sig. Men hon kommer, hoppas jag.
-Kliv på, vännen. -Tack.
-Hur är det? -Hej.
-Kul att se dig. -Hej!
-Vad roligt att se dig! -Hej!
-Hej. -Så fint!
-Vilket fint hus! -Det är lite kyligt.
Verkligen.
Det finns hiss.
Sex sovrum och nio badrum.
De har varit noga med de lyxiga materialvalen.
Huset säljer sig självt.
-Hallå! -Jösses! Vilken perfekt färg för dig!
Trots att jag inte borde så har jag börjat nosa på branschen igen.
Chelsea och de andra ska ha klart för sig att de inte kan knuffa mig härifrån
eller sno mina pengar.
Vad roligt att du kom.
-Tack. -Verkligen.
-Du har saknat mig. -Det har jag.
-Vad fint. -Eller hur?
Ja, gulligt.
-Är det gulligt? -Ja.
Lite litet, men gulligt.
Chelsea!
-Hej, vännen. -Hej!
Du ser fantastiskt ut!
-Vad snygg du är! -Hur är det?
Otroligt.
-Chelseas kjol är jättekort, eller hur? -Hon visar rumpan.
-Musen också. -Hon visar allt.
-Bara inte klienterna ser det. -Precis.
Nej, tack.
Nu ska jag mingla lite.
-Okej. -Sälj på. Jag köper vad som helst av dig.
-Så fint! -Grattis!
-Tack. -Vad fint det är.
Inne på McDonald's sitter det en skylt med texten:
"Ingen tröja, inga skor, ingen mat."
Men cheferna på McDonald's tänkte inte ens tanken
att dessutom skriva "inga byxor", för det ska fan inte behövas.
Sätt på dig byxor. Sätt på dig byxor.
-Jag har inte sett Bre, är hon här? -Ja, svart hår och blå dräkt.
-Hej, älskling! -Hej!
-Tack för att du kom. -Så klart.
Ett av de mest orörda husen som varit till salu i Manhattan Beach.
Jättefint.
-Blå dräkt, okej. -Du lär hitta henne.
-Kul att hon tar initiativet. -Ja, verkligen.
Det är galet. Jag har fått…
-Hej! -Hej. Alanna.
-Jag har hört att mycket om dig. -Kul att ses.
-Detsamma. -Trivs du?
-Jättebra, än så länge. -Ingen har gett sig på dig än.
-Inte än. -Vad skönt!
Alanna har skön vibe. Hon är jättegullig.
Hon har självförtroende, vilket är bra på kontoret.
Jag gillar henne.
Hon visar vem hon är. Sofistikerad, intelligent och ambitiös.
Hon äger en stad i öknen, eller nåt.
-De gör det. -Det är otroligt.
-Vad kostar det att köpa en stad? -Det borde du veta.
-Jag äger ingen stad. -Precis.
-Ett par miljoner dollar. -Minst.
-Vi kan väl fråga? -Jag gissar på 2,2.
Säger han som värderade takvåningarna som fortfarande ligger ute.
-2,2? -På riktigt, Chrishell.
Köp Jasons takvåning eller tre städer.
-Var är hon? -Alanna!
Vad skulle jag få betala om jag köpte din stad i dag?
-Stad? -På riktigt.
-Vad är den värd? -Det får ni inte veta.
-Du får 2,2 här och nu. -Du får inte köpa den, den är vår.
Jag sänker erbjudandet till 1,9.
-Den är inte till salu. -1,8 snart. 1,7.
-Vad händer? -Inte till salu.
Vad är det som händer?
Jag äger en liten stad i öknen som heter Pioneertown.
-Kan man köpa en stad? -Det brukar folk fråga.
-Så jag är sheriff över en stad. -Helt galet.
-Vill ni ha burgare? -Ja, tack.
-Varsågoda. -Tack.
Underbart! Tack.
-Hoppa in, vi kör en sväng. -Hoppa in!
-Hoppa in! Vi ska shoppa, tjejer! -Hoppa in!
-Vi ska shoppa! -Vi ska shoppa!
Åh nej, nu skriker de. Det är nåt på gång.
De har hittat Moken.
Hur går det?
Bra uppslutning?
Ja, verkligen! Men jag undrar var Chelsea är.
Vi hörde hur nån skrek.
-Va? -De är nog i Moken.
-Ja. -De sitter nog i Moken.
Okej, jaha…
Håll i er!
-Nej, Emma! -Jo!
-Nej, Emma! -Kör!
Herregud! Varför gör ni så här mot mig?
Jag tänkte att hon skulle vara…
-Här. -Och jobba.
-Samarbeta och dela på jobbet. -Ja.
-Kör inte fortare. -Fortare!
-Gasa! -Jag visste inte att du gjorde det!
Vänta! Nu kör vi!
-Kör! -Okej.
Kör!
Vad har ni för klädkod på kontoret?
-Jag förstår vad du tänker på. -Jag tänker inte på nåt.
Chelseas rumpa.
Finns det nån?
Kläder är ju bra. Inte bara täcka det mest väsentliga.
-Ja. -Det väsentliga…
Så här anländer mäklare till mäklarvisningar.
Välkomna till min mäklarvisning.
-Burgare utanför, kaviar inne. -Goda burgare!
-Det där var kul. -Underbart.
Jag vill bara nämna att Chelsea kom en timme sent.
Och några har kommit fram till mig och frågat: "Var har hon på sig?"
Det känns inte professionellt.
-Hon visar både rumpan och musen. -Är det så?
Det är vårt rykte också.
Jag är inte chef längre, men folk har kommit till mig och klagat.
-Det är ett problem. -Det är för mycket.
-Läget? -Har ni prospekt för huset?
-Nej, bara böcker. -Ja, kan jag få den?
-De är på tryckeriet. -Hon får kontakta mig.
-Ja. -Men…
Jag tycker att det är jobbigt att prata med er om er klädsel.
-Kan du prata med henne? -Nej. Aldrig. Nej, jag tänker inte…
Vi har redan haft problem.
Det här ska bli vår grej tillsammans, där vi kan börja lösa allt.
-Okej... -Ja, älskling?
-Jag älskar dig, men… -Vadå?
Skulle du kunna tona ner outfiten lite vid den här typen av event?
-Tona ner den? -Ja.
Ni borde inte lägga er i vad jag har på mig…
-Det vill jag inte, men skulle du kunna… -Vad är det för fel på det här?
Jag vet inte riktigt.
-Ska jag tona ner min outfit? -Typ.
-Skjortan och kavajen? -Det är nog inte problemet.
En del har påtalat det. De tycker att inte att det passar sig.
-Att kjolen är så kort. -Vem sa det?
-Ett par… -Vilka?
-Jag vet inte. -Sa de det till dig?
-Den är kort. -Jag har bara fått komplimanger.
Du har ju djupa urringningar, det har inte jag.
Det är en mäklarvisning i en mer konservativ del av LA.
Jag bor här!
Jag kan tona ner min outfit om ni vill det…
Det är inte jag.
-Det är folk som… -Säg vilka det är, då.
Jag håller med om att den är kort. Jag försöker säga det respektfullt.
Då skulle du inte ha sagt det inför de här båda.
Det hade varit respektfullt. Jag kan tona ner den.
Om det blir negativt för er, så absolut.
Jag har samma målsättning som ni.
-Jag vill sälja huset. -Det vet vi.
Om mina kläder förstör för oss så tonar jag ner dem.
Jag kan ta nåt längre, om ni vill det.
-Jag ska försöka… -Det är de andra.
Det är lugnt.
Som kvinna, och som någon som vill stötta kvinnor i deras klädval,
så gillar jag inte att du säger det här inför våra två chefer,
samtidigt som du gärna visar dina bröst.
Men det är okej, för du har snygga bröst och ska få ha på dig vad du vill.
-Men du kunde ha tagit mig åt sidan… -Har jag visat brösten?
-Ja, häromdagen. -Jag vill inte…
De verkar…
Jag visar mina också, men jag säger inget om dina.
Om du vill prata kvinnor emellan,
så kan du ta mig åt sidan och säga vad nån sagt till dig.
Då hade jag sagt: "Oj, attans." Och så hade jag tänkt på det.
Men att ta det inför två män, det är inte helt schyst.
-Det var inte så jag menade. -Det är lugnt.
Jag tog det med ägarna så att det inte skulle fortsätta.
Då vill jag aldrig mer se dig visa brösten.
Det gör jag aldrig.
Ska vi prata om företagets policy så får du klä dig ordentligt.
-Okej. -Men nu är det visning. Vi tar det sen.
-Jag försökte inte… -Jag måste jobba.
-Jag försökte inte ta upp det med dig. -Jösses.
-Det gick inte jättebra. -Det gick ju bra… Nåväl…
Okej.
Dra åt helvete, Mary.
-Välkommen tillbaka. -Tack.
Undertexter: Martina Nordkvist