Veig com llisquen les gotes pel vidre
I la bellesa de tot
Quan la llum de la lluna les travessa
Per crear teranyines al meu cap
Quan a vegades penso en tu
I vull passar aquest temps amb tu
Només nosaltres dos
Ho podem fer si ho provem
GRAN INAUGURACIÓ
Només nosaltres dos Nosaltres dos
Només nosaltres dos
Aquí a l'hotel estem segurs
REGISTRE
Només nosaltres dos Tu i jo
Estem junts, tu i jo
Com vola el temps
Espero que res canviï
Només nosaltres dos
Ho podem fer si ho provem
Només nosaltres dos
Només nosaltres tres
Ho podem fer si ho provem
BON 125è ANIVERSARI
Només nosaltres tres Tu, tu i jo
Només nosaltres tres
Viure a l'Hotel Transsilvània
Només nosaltres tres Tu, tu i jo
Exacte Només nosaltres tres
Ho podem fer si ho provem
Només nosaltres tres Tu, tu i jo
Pels 125 anys de l'Hotel Transsilvània!
Visca!
-Molt bé. -Ben fet.
Sí, genial. Gràcies, Johnny.
Quina sorpresa més maca.
Ara començarem
la part planificada de la festa.
Això només és el començament, Drac.
Tu seu i gaudeix de la teva festa d'aniversari.
Tranquil, pare. El Johnny ha treballat molt per fer-ho superespecial.
Ho té tot sota control.
No.
El Johnny Pren Control de la celebració!
Endavant.
Que entrin els gossos.
Gossos?
Feliç aniversari de l'hotel, avi Drac.
Bon noi.
Som-hi, Frank.
Oi que és genial? M'ho ha ensenyat el Johnny.
Durant els assajos, només li vam haver de canviar les mans dos cops.
Escultura de gel, endavant!
Pirotècnia!
Sí!
BON ANIVERSARI
QUIN BON ANUS!
"Quin bon..." Ai, no!
Foc! Dolent!
Això no rutlla.
Molt bé. Ja n'hi ha prou.
Pare?
Sí. No puc congelar altres vampirs.
Hola, Mavey Wavey.
Només faig un parell d'ajustos.
Pare, el Johnny ha fet tot això per tu. Volia que fos un dia especial.
Vols dir espatllant la festa que havia planificat amb tanta cura?
Gràcies, estimat gendre.
-Què dius? -Res, rateta.
Pare, sé que el Johnny i tu no sempre us enteneu,
però jo me l'estimo i no el canviaria per res.
De debò? Segur que no faries uns canvis de no res?
Millor, oi?
No!
És perfecte com és.
Entesos. Tu mateixa, rateta.
Ara continuem amb aquest dia especial.
Perquè serà encara més especial.
-D'acord, quina una en portes de cap? -Qui, jo? Res.
Suposo que l'he clavat. I ara tenim...
Gràcies, Johnny. Meravellós.
I no oblideu que, exactament a mitjanit,
faré un anunci especial que només es fa un cop a la vida.
Mentrestant, relaxeu-vos i gaudiu del grup.
Tot a punt per al gran discurs, ullalets?
Sí, em sembla que sí. Però...
El Johnny m'ha fet agafar el pitjor mal de cap de la meva vida.
Com si tingués una estaca gegant clavada al cervell.
Ja coneixes el Johnny. Només és una mica impulsiu.
Sí, exacte. I ho espatlla tot.
Aquest és el problema.
T'hauràs d'acostumar que les coses es facin
d'una manera una mica diferent quan et jubilis.
Et jubilis...
Jubilar-se?
No tan fort. La Mavis té una oïda supersònica.
Per què hauria d'escoltar?
No siguis tan paranoic.
Sí, segur que tens raó. Però...
No vull que res més vagi malament.
Tot ha de ser perfecte quan li doni per fi l'hotel a la Mavis.
Què?
I al Johnny.
Sí, i al Johnny.
És un gran pas.
Sé tot el que aquest hotel significa per a tu.
Sí. Però és hora de deixar-lo.
I començar un nou capítol. Junts.
Ets un compendi de meravelles, oi?
No em diuen "Comte Meravella" perquè sí.
Això fan?
I també "Príncep Fosc de l'Amor".
"Senyor de l'Hora dels Petonets".
Para, Drac.
-Quina orella més bufona, reina. -Santa ràbia!
-No t'ho creuràs. -Què passa?
Johnny, val més que seguis.
Reina, m'estàs espantant.
El pare es jubila i ens deixarà l'hotel.
Està bé. Ha pres massa sucre.
No sabia que pensava jubilar-se.
Ni jo.
Ai, mare, Mavis. Com me n'alegro per tu. Ho faràs genial.
Vols dir que ho farem genial. El pare ens deixa l'hotel a tots dos.
De debò? A tots dos? N'estàs segura?
I tant. Per què no?
No ho sé. Però em fa la sensació
que no acaba de pensar en mi com en un membre de la família.
Què dius ara? I tant que ets part de la família.
No, ja ho sé. Però ja saps com és a vegades l'Ullal Rondinaire.
Sembla que ho soc, però de fet, no.
No és veritat.
Però ja no, oi?
No podem espatllar la sorpresa.
Entesos.
Caminaré per calmar-me.
Com va? No passa res. No hem de parlar de res.
Tret que passarà la cosa més important de tot l'univers.
És allà.
Ep, Drac!
No. Tu tranquil, Johnny.
Ja hi haurà temps per agrair-li-ho.
Entesos, a veure.
"Estimada família, amics i convidats il·lustres,
"he començat una nova fase de la vida.
"I sento que és el moment d'iniciar un nou capítol de l'Hotel Transsilvània.
"Estic molt orgullós i és un honor
"entregar la clau de l'hotel a..."
Drac... És increïble.
Esclataré en milers de fragments d'il·lusió
i ells esclataran en milions de fragments d'il·lusió.
Què?
Rei totpoderós. Accepto aquest honor amb tot el meu cor.
-Honor? -Amb aquesta poderosa clau
obriré el futur i guiaré cap a un nou destí
el gran Hotel Transsilvània.
Tinc tantíssimes idees. Em marejo de creativitat hotelera.
Escales mecàniques horitzontals,
etiquetes amb noms per als hostes,
opcions d'estalvi d'energia.
MÚSICA
SUCS
...bicis estàtiques per generar energia.
Serà el Johnny Pren Control definitiu!
No ho puc fer!
Pensava que podria donar l'hotel a la Mavis i el Johnny,
però ell ho espatllarà tot!
Me n'he d'escapolir. Ho he de fer.
Jo...
Caram, Sir Johnny.
Em sembla que hi ha hagut un malentès.
De fet, no us puc donar l'hotel.
Què?
Sí.
És una llei immobiliària molt antiga,
molt vella
i molt seriosa.
Una llei immobiliària?
Sí.
Diu: "Cap immoble, sigui residencial o comercial,
"podrà ser transferit, posseït o heretat per un humà.
"Si això passés,
"l'immoble en qüestió es perdria i s'embargaria".
Sí que és seriós.
Em sap molt de greu.
Estaria encantat de donar-vos l'hotel,
però com que no ets un monstre, no ho puc fer.
I doncs, quin és el gran anunci?
Jo...
Et fa il·lusió el gran anunci?
Ni t'ho imagines.
Pensa. Has d'anunciar alguna cosa.
Per fi. De poc que no t'ho perds.
Estimats amics i...
Què li passa?
-Caram, sí que està nerviós. -Costa de veure.
-Espavila. -Griffin!
Què? S'està morint allà dalt.
Ja ho sé, però una mica de respecte.
Espavila d'una vegada!
"Estimada família, amics i il·lustres convidats,
"he començat una nova fase de la meva vida."
Ara ho dirà.
"I sento que ha arribat l'hora
"que l'Hotel Transsilvània...
"s'expandeixi!"
Sí! Expandirem l'hotel.
-Què? -Què?
Sí.
Per afrontar les llargues cues,
estic encantat d'anunciar-vos
que afegirem un nou servei al vestíbul.
Mai no hi ha prou lavabos.
Però em pensava que...
Ai, mare. És culpa meva.
Així doncs, seguim amb la festa.
Endavant, Blobby.
-Sí! -Sí!
Mireu.
Molt bé. Ha funcionat.
Ara només has d'organitzar els teus pensaments
abans de trobar-te amb... Ericka!
Què ha passat?
Què? Què has dit, reina?
La música està molt alta.
-Sí, sent-la, reina. -Drac!
De ben poc. Mavis!
Un lavabo nou? De debò, pare?
Aquesta era la gran sorpresa?
No hi havia res més que volguessis anunciar?
Com ara què?
Per exemple, no ho sé, que et jubiles?
Què?
Escolta aquests ritmes al·lucinants. Remena, nena.
Pare, espera!
Ai, mare. És tot culpa meva.
Ho he espatllat tot. Tot perquè no soc un monstre.
Vols ser un monstre?
Van Helsing?
Jo et puc ajudar.
Tinc una cosa al meu laboratori.
La pregunta és: on la vaig deixar?
Està tot organitzat d'una manera molt... No toquis res.
-Perdó. -Aquí no.
No, no és això. Deu ser al darrere.
Va. Espavila.
Per aquí.
No et perdis!
Tatxam!
Sé que és en alguna banda.
Hola?
Van Helsing?
Ho he trobat.
Mira, el raig monstreficador.
Converteix qualsevol humà en monstre.
Fantàstic! Però és segur?
Molt bona pregunta.
Només necessitem un conillet d'Índies.
Et presento la Gigi.
Que bufona.
No per gaire temps.
MONSTRE - HUMÀ
Vull unes dents així.
I set ulls, visió làser i...
No va així.
Qui sap en quina mena de bèstia horrible et convertiràs?
Descobrim-ho.
Tranquil·la, Mavis. Ho arreglaré tot.
Endavant, nano.
Que estrany. No ha passat res.
No em trobo gaire bé.
No.
Pare?
Drac?
Rei? Amor meu?
Pare?
Què passa?
Hola? Van Helsing?
Va tot bé per aquí baix?
Hola? Qui hi ha?
Hola, Drac. Què passa?
Johnny?
Sí, soc jo.
Soc un monstre. Mira aquests peus gegants.
I aquestes urpes. I les orelles. Són molt punxegudes.
I mira, tinc cua.
Per què...?
Com...? Per què...? Què has...?
He fet servir el raig de monstres del Van Helsing.
Ara ja ens pots donar l'hotel a la Mavis i a mi,
com volies.
Mare meva, la Mavis!
Adorarà el meu nou jo.
-Anem a ensenyar-li-ho. -Un moment.
Mavis!
No. La Mavis em matarà.
Mavis!
Ho arreglaré.
Mavis! Tinc una molt bona notícia.
MONSTRE - HUMÀ
Ja et tinc.
Perdó.
Què?
És increïble.
S'ha acabat el malson!
Torno a ser humà!
He d'anar amb compte. Hi ha monstres per tot arreu.
-Perdó, que passo. -No.
Mavis!
Mavis! Serà una sorpresa genial
quan vegis la sorpresa.
Hola, Tinkles. Hola, Dennis. Hola, Winnie.
Pare? Ets tu?
Sí! Oi que és genial?
Ho he d'ensenyar a la teva mare.
Avi Drac. Era el pare?
No era el teu pare.
Només un monstre qualsevol.
Tot va bé.
-Tot va bé. -Tot va bé.
Mavis! On ets?
La festa!
Mavis! Tinc la millor de les notícies!
No.
Drac?
No. Hi ha alguna cosa que no rutlla.
Però tranquil.
Jo t'agafaré, Drac!
Frank, tranquil. No és cap concurs.
Drac?
Hola, nois.
Johnny?
Ets tu?
Sí, soc jo. Quina passada, oi?
-Què passa? -Què t'ha passat?
-Un moment, on és el Drac? -Auxili!
Drac? Baixa ara mateix.
Has vist el Johnny? És un monstre.
Ja ho sé. No puc volar.
Ha dit: "No puc votar"?
No, segur que ha dit alguna cosa de molar.
-Para de fer el ximple i baixa! -No faig el ximple. Jo...
Nois? No s'està transformant en ratpenat.
Tranquils. Ja l'agafo.
Drac? Estàs...
Estàs horrorós.
No.
No! No pot ser!
Fixa't, Drac. Tu ets humà i jo soc un monstre.
És com si ens haguéssim canviat els cossos.
On és? Ha de ser en alguna banda.
Què passa, Drac?
-He de trobar el raig. -Vols dir aquell?
Va.
Per què no funciona? Va.
Em sembla que està espatllat.
-No! No pot ser. -Has vist el meu pare?
Va, Johnny. Fotem el camp d'aquí.
Què? No. Li he de dir a la Mavis que el seu somni és possible.
Ara que soc un monstre i tot plegat.
No. M'obeiràs a mi.
Vindràs amb mi.
Ep, Mavis, tinc una bona notícia!
Johnny!
Drac, què passa?
És això de ser humà.
Drac! Ai, mare! Què podem fer?
De pressa, he de veure el Van Helsing.
D'acord. T'ajudo, Drac.
No ho digueu a la Mavis.
Al laboratori! De pressa! Sento que em fonc per dins.
-Què acaba de passar? -Hola.
-Era el meu pare? -No. Què? No.
-I tant que no. -No.
T'has fet res als cabells?
Què està passant?
El Wayne estava a punt d'ensenyar-nos un nou ball.
-Un ball? -Sí. Au va.
D'acord.
Si veieu el pare, digueu-li que he de parlar amb ell.
Sí.
Mireu-me. Sí.
Sí, està trencat.
El cristall està escardat i no es pot arreglar.
Què dius?
Doncs busca'n un de nou.
Sembla que ja et trobes millor.
Aquests cristalls són únics i costen de trobar.
Vaig trigar tres anys a trobar aquest.
En aquella època, era un jove caçador de monstres.
No gaire jove, però em sentia jove.
No cal que expliquis tota la història.
Per sort per a tu,
vaig ser prou intel·ligent per instal·lar un localitzador
per si passava una cosa així.
Aquí el tenim.
A Amèrica del Sud?
Que xulo. Un cop hi vaig ser fent espeleologia amb uns noruecs.
Hi podríem anar a buscar-ne un de nou.
No és tan senzill, amic meu.
Primer, heu de travessar una selva plena de perills.
No està clar que sobrevisqueu.
Després s'ha de baixar per un riu perillós.
Fins que arribeu a la Cova de la Reflexió.
Entrar-hi és mortal
i fugir-ne, impossible!
Hi vaig perdre la roda dreta del darrere.
T'acompanyo en el sentiment?
Doncs bona caça.
Quin desastre.
Tranquil, Drac. Et tornarem al teu vell estat.
Però primer, li diré a la Mavis a on anem.
No. No ho pots explicar a la Mavis.
Per què no?
Perquè si ho fas, voldrà venir amb nosaltres.
I estava pensant que això podria ser un viatge de vincle pare-fill.
Sí. Tots dos sols?
De debò?
-Fantàstic! -Ep, espera.
Ja hi haurà prou abraçades durant el viatge.
D'acord. Hem de marxar. No podem perdre el temps.
D'acord. Encara soc humà.
No ho sé. M'ha agafat de sorpresa. És tota una millora.
Oi que sí? Trobo que el Johnny està millor de monstre.
És un paio molt ben plantat.
I el color verd? Li destaca els ulls.
Ep, és el Drac.
"Vaig a buscar un cristall per arreglar el raig i tornar-nos a l'estat normal."
"No ho diguis a la Mavis"?
Sempre fa el mateix.
No m'agrada estar enmig de la Mavis i ell.
Què li contesto?
Què et sembla: "No. Ja no et cobrirem més"?
Sí. "Ara que ets humà, ja no hi pots fer res!"
"Per variar, arregla tu els teus merders."
D'acord, entesos. Enviar.
-Enviar què? -Què?
-Ho has enviat? -Quin embolic.
No. Només li he enviat un GIF.
Blobby, mira.
-Molt bona, Blobby. -Pel Blobby!
No, Blobby, només he dit: "Un brindis per una colla fantàstica".
Què es pensa que he dit?
Salut!
En passa alguna.
No. Un nas.
Què? Els punts!
Què...?
Què passa?
Què...?
La pell!
No. Què passa, nanos? M'estic quedant calb?
Què està passant?
-Nu! -Nu!
Què us passa, nanos?
S'ha endut la pitjor part.
Si ets un monstre, volar és molt millor.
Oi, Drac?
Et trobes millor?
Por de volar?
Com és que l'avió sura en l'aire?
Què és aquest so? Fa pudor de cremat?
Hi ha cinta americana per enganxar l'ala?
Molt bé, amics.
Hem arribat a l'altitud de creuer. No s'esperen turbulències.
Seguin relaxadament i gaudeixin del viatge.
Ep, Drac.
T'estàs convertint en monstre un altre cop.
He d'anar al lavabo.
Està marejat?
Sí. Només necessito...
Faci unes voltes.
Potser una mica de menjar li posarà bé l'estómac.
No? Doncs potser una mica d'aire fresc.
Sembla que està millor.
Sí, moltíssimes gràcies.
És la meva feina.
Pare. De debò que he de parlar amb tu.
Pare, ets aquí dins?
Pare?
On és?
JO - L'HOTEL - PARE
NOTES PER AL DISCURS
"Donar la clau a la meva estimada filla Mavis"?
Jo tenia raó. El pare pensava donar-me l'hotel.
Però què l'ha fet canviar d'opinió?
Hola, rei. Has vist l'avi Drac o el teu pare?
No era el meu pare.
Era un monstre qualsevol.
Tot va bé.
D'acord. Sí. Segur que en passa alguna.
Com mola.
Segur que no et puc ajudar?
T'he dit que ja podia.
El sol!
Drac? El sol ja no et fregirà.
Ets humà, recordes? És segur.
El sol.
És fantàstic.
No em puc creure que m'hagi perdut
aquesta esplendor tan elegant tota la meva vida.
És fantàstic. És meravellós.
És...
Em crema els ulls.
Estic cec.
Compte!
Drac!
No veig res.
Aparta't!
Hi ha algú aquí?
Hola? Johnny!
Ja et tinc. Perdó.
Perdó. Que passo.
Ja està. Molt bé, aquí estàs segur.
Buscaré un taxi.
Taxi...
Perdó.
Que estrany.
Què deu haver estat això?
Gigi?
Gigi!
Et juro que t'has fet més gran.
Va, Drac. Apunta-t'hi.
Per què anem tan lents?
Johnny.
La teva monstruositat és un llast.
-No anem enlloc. -De debò?
Tranquil, Drac. Tinc una idea.
Un moment.
Molt bé, nois, via lliure.
De debò anaves nu tot aquest temps?
Sí. Només se'm veien les ulleres.
No ho entenc. Per què ens amaguem?
Si la Mavis ens veu, sabrà que en passa alguna.
El Drac va dir que tornarien amb un remei.
Hem de passar desapercebuts.
-Has vist el meu pare? -Has vist el teu pare?
No, no l'he vist des de la festa.
Hola.
Heu vist el Wayne?
On és el Frank?
No el veig des de la festa.
No he vist el Frank ni el Wayne.
-Exacte, els ha vist algú? -Espero que no tramin res.
-Els vaig veure ballant... -Gairebé m'oblido del vell Blobby.
Frank?
Hola, reina. Com estàs?
Frank, què has fet?
I qui és aquesta gent?
Mavis, soc jo, l'oncle Griffin. No em reconeixes?
No. No t'havia vist en ma vida.
Murray?
En carn i ossos de 5000 anys.
Fixeu-vos. Que graciós.
Estic despert.
Wayne? Ets tu?
Ep, on és el pare?
El vostre pare?
No sé on és el vostre pare. Jo acabo d'arribar. Soc el Walter.
Mare!
No fa gens de gràcia, Wayne. No estic rient.
Et deixo sol cinc minuts i et converteixes en humà?
Reina, tranquil·la.
Pareu. El Blobby no és unes postres.
Mavis, què està passant?
Notícia de darrera hora en l'apartat internacional.
Pare?
Això ha passat a la porta de l'aeroport local,
on un monstre sense identificar ha salvat un home confús
que portava una disfressa de Halloween.
Un moment, s'assembla al...
Johnny?
Sí.
El teu pare ara és humà i el Johnny és un monstre.
No. No ho podia dir en veu alta.
Gràcies pel viatge.
MAVIS - MÒBIL
Johnny.
Johnny, espavila.
Adiós a tots!
Va. No tenim temps per romanços.
Hem de travessar la selva si volem trobar el cristall.
Johnny, no anem enlloc.
Tranquil, Drac. Ho tinc tot controlat.
I el toc final.
Ja estàs a punt per al món exterior.
Molt bé, com tu diguis. Podem seguir, sisplau?
Un moment, Drac. T'oblides del bagul.
Molt bé. Anem a buscar el cristall.
Va, Drac. T'agradarà molt anar d'excursió.
Oi que són relaxants els sons de la natura?
Què és aquesta pudor?
Què és això?
Soc jo.
Tranquil, Drac. Només necessites una dutxa.
I on vols que trobi una dutxa en mig de la selva?
Em sembla que deus ser al·lèrgic al pol·len.
Bestieses, jo...
Johnny!
¿Com puc estar tan suat
i així i tot estar sec per dins?
Falta gaire?
No.
No!
No hi arribarem mai.
Drac. Oi que és meravellós?
Aigua. Gràcies. M'estic fonent.
No!
Un moment, Drac.
Has d'anar amb molt de compte amb les basses d'aigua.
Un cop, el meu amic Katmatchka i jo viatjàvem per Tailàndia...
Drac?
Piranyes!
Mira-ho per la banda positiva. Si més no, ja no tens calor.
MAVIS - MÒBIL
No aconsegueixo parlar amb ell.
Jo tampoc tinc sort.
No ho entenc. Què fan a Amèrica del Sud?
I per començar, com han canviat?
Exacte. No és que hi hagi un científic boig
vivint al soterrani.
Besavi, què has fet?
No. Besavi?
Hola, senyores. Ara mateix estic una mica enfeinat.
Què li has fet al Johnny i al pare?
Abaixa la veu.
És la Gigi?
Resulta que el raig és molt inestable.
La transformació no para de mutar
i no s'aturarà fins que el subjecte esdevingui una bèstia irracional i voraç.
Segueix mutant?
No. Johnny!
-Ericka! -Entesos.
Ep! Gigi!
Per aquí!
Hem de trobar el pare i el Johnny abans no sigui massa tard.
Ai, mare. Com és que ningú m'havia dit que les urpes molaven tant?
Ser un monstre és superestrany.
Sí. Però ser humà és el pitjor.
Au va. Jo no diria tant.
De debò?
Butllofes, cremades pel sol i suor al cul. No és prou dolent?
Què ha estat això?
-Mosquit. -Vampirs de la selva.
Ep! Això m'ha ofès.
Són per tot arreu!
Johnny, els tens al damunt!
Què?
Pell de monstre.
Tranquil, Drac. No em poden picar.
No et moguis, Drac! Ja el tinc!
Johnny, espera!
Com mola!
Compte.
Sí!
OBJECTES PERDUTS HOTEL TRANSSILVÀNIA
Té. Emprova't això.
De debò?
Estic ridícul.
No et treguis la samarreta.
Ja hem vist massa parts de tu.
I jo, d'altra banda?
Un plaer per a la vista.
-Sisplau. -Que vinc!
Wendell, baixa d'aquí. Wally, no toquis això.
Wendy, no. Deixa això. Wesley, què t'he...?
Culpa meva.
Ep! No em feu anar allà al darrere. Faré mitja volta amb el dirigible!
Perdona, Ericka.
Perdona, m'ha semblat que no seria segur deixar-los sols a l'hotel.
Suposo que no pensava que el dirigible seria...
Una màquina de matar monstres?
Què? No.
D'acord, sí, és una trampa mortal.
Sí, em sap greu.
Tot això és el meu passat.
El teu pare em va ajudar a deixar-ho enrere.
Espero que estigui bé.
Tranquil·la. Els trobarem.
Molt bé, amics. Ja hem arribat.
És gegant. Com els trobarem?
Em sembla que tinc una idea.
Però haurem de portar la recerca a terra.
Tinc el que necessitem.
Els cabells!
Els meus cabells.
On és el Blobby?
Molt bé, Mavis. Quin és el pla?
Només nosaltres dos, pare i gendre
Ja els tinc. Per allà.
El cap.
Què? Què passa?
Bona migdiada?
Migdiada? M'has pegat tan fort que he perdut la consciència!
Però he matat el mosquit.
Ep, on som?
-Seguint el senyal. -A veure això.
D'acord. Sembla que anem per bon camí.
Què passa?
Què li passa a això? Hem perdut el senyal.
Per què...?
Em sembla que ens hem desviat.
T'has equivocat de ruta!
No em puc refiar de tu per a res! Deixa'm a terra!
No, Drac.
-Fora urpes! -Estem molt amunt.
-Ep! -Deixa'm a terra!
Drac!
-Johnny, la cua! -Perdó!
El peu!
Les ales, Johnny!
Ales? Johnny, tens ales!
Bat les ales, Johnny!
No puc!
Drac, què podem fer?
Johnny, tranquil. Pots moure el nas?
Pots moure els dits dels peus?
-D'acord. -Bat les ales!
No puc! No ho sé fer!
Ho estàs fent, Johnny. Estàs volant!
Què? Volo?
Volo!
Ho he fet, Drac! Drac?
Johnny, ho has fet!
Estàs volant!
Sí! Ja he descobert el truc.
És fantàstic!
Bat les ales, Johnny.
Sí. Bato les ales.
Johnny. Seu. Apagaràs el foc.
Mare meva. Que divertit!
Sí. Perdre's
i gairebé morir per una caiguda és superdivertit.
D'acord, senyor Ullal Rondinaire. Si tu ho dius.
Què vols dir?
No! S'ha cremat.
Ho veus?
Això vull dir.
Si només veus el pitjor de les coses, et perds la millor part.
Mira.
Primer, un deliciós núvol.
Després...
"No, s'ha cremat i ja no val!"
Apagues el foc,
i obres el núvol cremat,
i dins hi trobaràs una cosa dolça i enganxosa.
Només ho has de buscar.
Enganxideliciós!
Suposo que sempre m'ha costat veure la part positiva de les coses.
Pujar una filla tot sol durant tant de temps
fa que sempre estiguis amoïnat.
Sempre tems el pitjor.
Per això vaig construir l'hotel.
Per protegir-la.
Per protegir-nos a tots.
És...
És part de la nostra família.
Perdona.
Deu ser el meu nou jo,
però em sento una mica sobrepassat.
No, Drac, tranquil. Ho entenc.
L'hotel és realment especial.
I el fet que em volguessis confiar una cosa tan important
significa moltíssim per a mi.
-T'he de dir una cosa. -Què, Drac?
Johnny, la veritat és que no hi ha cap llei...
-Johnny! -Mavis?
Ets tu.
-Encara ets aquí dins, oi? -I tant que sí.
Hola, ben plantat.
Ericka!
Tranquil.
T'estimo per dins i per fora.
Ericka, què passa? És a dir, què fas aquí?
No és l'única. Hola, col·lega.
Nois? Vosaltres... És a dir, sou...
Humans? Sí, ho hem notat.
Però en el meu cas és tota una millora.
Podem canviar de tema?
No ho entenc. Com ha passat això?
Això m'agradaria saber.
Johnny, per què t'has convertit en un monstre?
Per poder mantenir l'hotel a la família.
Per culpa de la llei immobiliària de monstres.
"Llei immobiliària de monstres"? No ho entenc.
Ni jo.
D'acord, un moment. Ho puc explicar.
Va passar tot molt de pressa.
El Johnny va descobrir que us donaria l'hotel.
Però aleshores va sortir el Johnny Pren Control.
Escales mecàniques, canvis de nom, etcètera.
Així doncs jo...
Ja sabeu...
Jo...
Em vaig espantar!
-I vas mentir? -Un moment.
No hi ha cap llei immobiliària de monstres?
Així doncs, tot era mentida?
No volies passar temps amb mi.
-Només és que no em volies donar l'hotel! -No! És a dir, sí, però...
M'odies!
Johnny, no. No volia dir...
Pare, com has pogut? Després de tot plegat.
És senzill.
Perquè jo
no soc part de la família!
Johnny, te'n passa alguna.
El Johnny marxa d'aquí.
Johnny, espera!
És tot culpa teva!
El Johnny només es volia sentir part d'aquesta família.
Però tu no l'has acceptat mai.
-Només t'importa el teu estúpid hotel. -Mavis, volia...
I ara, per culpa teva, el podria perdre per sempre.
Mavis, espera!
Ericka, avisa'm quan trobeu el cristall.
He de trobar el Johnny abans no sigui massa tard.
Massa tard? Què vol dir això?
Au va, t'ho explico pel camí.
TRANSSILVÀNIA CAÇAMONSTRES
El Johnny se seguirà transformant?
Fins que sigui una bèstia despietada.
No en quedarà res, del Johnny!
Per això hem de trobar de seguida el cristall!
Per allà! Segueix el riu.
-Drac? -Tot recte, segueix.
D'acord. Doncs tot recte.
Un moment. Què fas?
Tens molts cops amagats.
Per allà!
Johnny!
Johnny, on ets?
Johnny?
No.
Johnny.
Johnny, para!
Mavis?
Sí, rei, soc jo.
Encara sort. Em pensava que t'havia perdut.
Mavis!
Em sap molt de greu.
El pare no t'hauria d'haver mentit mai.
Dràcula dolent!
Johnny!
Mola.
Hem arribat. El cristall és allà dins.
Ens hi acostem.
Fins que arribeu a la Cova de la Reflexió.
Entrar-hi és mortal
i fugir-ne, impossible!
D'acord, ja ho entenem!
Estàs bé, rei?
Sí. Tot va bé.
Murray!
Roques!
Mireu!
Mare, el Wesley m'està tocant!
Ella m'ha tocat primer!
-Les sabates! -Ens enfonsem!
-Dispensa, Blobs, espavila't solet. -No sé nedar! Em fan por els taurons!
-Això és la meva cara! -M'estàs trepitjant.
-Fora d'aquí! -És el meu cap!
-Compte! -No!
-Pareu! -S'enfonsarà! Ens enfonsem!
L'hem trobat.
Deixa'm a mi primer.
No. Hi aniré jo.
Dràcula dolent!
Dràcula mentider!
Johnny enfadat!
Johnny, sisplau, t'has de calmar.
Perdó, rei, he de contestar.
-Ericka? -Mavis, hem trobat la cova del cristall.
Quina bona notícia.
D'acord, t'envio la localització.
-La tinc. El duré allà. -Segur? És a prop?
Sí, molt a prop.
Em sap greu, rei.
Hola, amor meu.
COVA DEL CRISTALL
Començant ruta cap al teu destí.
Escolteu. El cristall deu ser per aquí.
El trobarem si estem centrats
i no ens separem.
Drac? On ets?
Murray? Ets tu?
Eunice, on t'has ficat?
Soc aquí. I tu?
Molt bé, calma. Que ningú s'espanti.
Nois, el Blobby està mort de por.
I jo!
Murray?
És aquí. Un moment. No, falsa alarma. És una roca punxeguda.
El Blobby s'està tornant boig!
No us mogueu.
-Frank? -On soc?
Què està passant?
Que algú em trobi!
-Què fem? -On som?
Estem perduts!
Com sortirem d'aquí?
-Per on? -Perdó, no t'he entès.
Calculant nova ruta. Gira a l'esquerra.
El teu destí és a la dreta.
Molt bé, rei, espera't aquí. Ara torno.
Hola? Pare? Ericka?
Murray?
Abraça'm. Tinc por!
Blobby?
Mavis!
-Pare, ets tu. -Esclar que soc jo.
M'has trencat el nas.
Què està passant? Has trobat el cristall?
El cristall? Si no ens podem ni trobar entre nosaltres.
Això és una bogeria. Però espera!
Has tornat! Ja no estàs enfadada?
Esclar que ho estic. Però hem de salvar el Johnny.
-Johnny? -No!
Mavis!
-Estàs bé, Mavey? -Sí, estic bé. Va!
Seguiu movent-vos, cames.
-Wendy, Wally, Wilma... -Hi són tots?
-Ni pel cap baix! -Hola.
Si m'espatlla els cabells, no el perdonaré mai!
És...?
El cristall! Gràcies, Johnny.
Ves-hi!
MONSTRE - HUMÀ
Que no sigui massa tard.
Hola, petitona.
Gràcies, oncle Frank.
Exacte. He de pujar allà dalt.
Tranquil·la. T'ajudarem.
Què espereu? Va!
No et moguis. Busco l'equilibri.
Molt bé, Mavis.
Estàs a punt, Murray? Murray?
-Murray! -Estic despert. Què fem?
Molt bé, Johnny. No et moguis, sisplau.
Què?
-Hem fet tard. -No! No pot ser.
Em sap greu, Blobby.
Johnny!
Pare!
Johnny.
Johnny, tu ets el núvol!
Un moment, portava al damunt un núvol?
Vas dir que si només veia el pitjor de les coses,
em perdria les millors parts,
i tenies raó.
M'amoïnava tant que espatllessis tot allò que m'importava
que no hi veia.
No et veia.
La teva bondat.
La teva energia.
Tot el que et fa el Johnny.
Abans de tu, la meva vida era com un núvol cremat,
dur, cruixent i trist.
Però tu el vas obrir
i es va convertir en el nucli al·lucinant de les nostres vides.
Estem morts.
El que provo de dir és que ets part de la família.
De la meva família.
És increïble que em calgués convertir-me en humà per veure-ho.
I em sap greu que m'hagi costat tant dir-ho
i potser és massa tard,
però m'has ensenyat a buscar la part bona de tot.
I ara veig que moltes de les coses bones de la meva vida
són gràcies a tu.
Drac?
Johnny!
Drac!
Johnny!
Mavis!
Déu-n'hi-do, oi?
Molt millor.
Trobo a faltar el Walter.
No! Deixa-t'ho posat!
No siguis tan primmirat. Soc invisible.
Nano, només perquè siguis invisible, no cal que vagis nu.
Què et passa?
Molt bé, Blobby, et toca.
Fantàstic.
Endavant. És la teva oportunitat.
Ha estat divertit ser un monstre una estona.
Potser el Van Helsing ho podrà ajustar per fer-me un monstre, però sent jo.
No ho crec.
Au va! Només la cua?
No, Johnny. Ets perfecte tal com ets.
Mavey? Johnny?
Sí?
Sé que han passat moltes coses,
però esperava que encara us interessés,
i volia dir que l'hotel,
que l'hotel està...
destrossat!
Què ha passat?
El meu...
El meu hotel!
El meu...
El meu hotel.
El meu hotel!
El meu hotel.
El meu hotel!
Ostres, és increïble.
Hola, mare! Hola, pare!
-Dennis! -Dennis!
No t'amoïnis, Drac. El reconstruirem tal com era.
No.
Reconstruïu-lo com vulgueu vosaltres.
Ara és el vostre hotel.
Pare, n'estàs segur?
És hora de començar un nou capítol.
UN ANY MÉS TARD
Molt bé, Drac. Obre els ulls!
GRAN REOBERTURA
L'hotel.
No ho entenc. Està exactament igual.
Només hi hem fet un parell d'ajustos.
HOTEL TRANSSILVÀNIA: TRANSFORMANIA
FI
Subtítols: Sílvia Grumaches