Baserat på verkliga händelser
30 % rabatt!
Jag ska köpa papiljotter till dig så att du kan skaffa dig en pojkvän.
Kolla på blueray-spelaren. Vad tycker du?
Vad gör du? Hallå, vad gör du...
Sluta titta på mig. Ni kommer att avslöja mig.
- Är allt okej? - Ja tack, Chip.
- Ni har ett fantastiskt utbud. - Tack!
Hector! Ni odågor ger frasen "kvalitetstid med familjen" ny mening.
- Har mr Traiman gått utan att säga nåt? - Han hade golftid klockan två.
Han lämnade över nycklarna till kungariket utan vidare instruktioner.
- Jag är Hugh. - Chip...
- Är du chef för en annan butik? - Arden, två år.
- Vem retade du upp för att hamna här? - Det kanske var en befordran.
De kanske skickade hit mig för att få ordning på nollorna som jobbar här.
- Nu driver du med mig, va? - Ja, jag driver med dig.
Gör mig en tjänst och logga in åt mig så att jag kan räkna ihop kvittona.
Du gick nästan på det. Du skulle ha sett din min.
Jag gillar den klassiska brödrosten. En brödrost är som en cykel.
- Den tar dig från A till B. - Bespara oss säljsnacket och skämten.
Den där. Tänk inte ens tanken.
- Jag hade en likadan som nygift. - En bra grundmodell. Den funkar.
Jag ser det som en personlig tragedi om ni väljer så omodern teknik.
- Mycket har hänt sen Nixons tid. - Nixon?
Min mormor skulle ta ert parti. Er generation förtjänar respekt.
- Jag är 49. - Jag har samma uppfattning.
Vad menar du? Att jag ser gammal ut?
- Ursäkta, sir. Spring inte... - Följ med till entrén. Nu!
- Han har pistol. - Vi går till avdelningen med bilstereo.
- Jag har plats med en till. - Ska du köra upp Playstation i arslet?
Du har så mycket skit under tröjan att det är du som ser gravid ut.
- Snacka inte skit, håll bara utkik. - Visst, jag ska hålla utkik.
Strunta i Playstation, ta tv:n. Ta den som står på golvet.
Tryck upp den i arslet och säg att det är hemorrojder om de frågar.
Kom igen, ta den...
Kom hit. Kom hit!
Ring 911.
Kom hit. Jag säger det här bara en gång.
Helvete!
Vart är ni på väg? Gå till framsidan av butiken.
- Gå dit nu! - Ta det lugnt, kompis.
Ja, Leisure Guys Electronics, i Floringallerian.
Spåra samtalet, för helvete. Jag är lugn.
Jag sa ju att vi har en beväpnad man här inne. Flera rånare.
Vi vet inte om de är rånare. Vänta, det kommer nån.
Du där! Vad gör du här?
Jag hjälper bara kunderna.
Ingen mer som gömmer sig.
Ingen behöver dö här. Om ni rör er, dör ni.
Om nån tittar på mig eller pratar, så dör ni.
Okej, vi fattar, din jävel. Ta bara pengarna och dra härifrån.
När jag marscherade med min far i Mississippi hade Klanen också vapen.
De skrämde mig inte då, och du skrämmer mig inte nu.
Vad gör du? Vi skulle ju inte skada nån.
Kanske inte du.
- Jag tror han är medvetslös. - Bra! Han har tur att han inte är död.
- Du behöver inte vara så grym. - Han lyssnade inte.
Ingen av oss har nån chans i USA. Vi skjuter nån nu.
Nej! Var är chefen? Var är chefen? Var?
Jag. Jag har ansvaret, antar jag.
- Var är kassaskåpet? - Jag har nycklarna till kassan.
- Nej, riktiga pengar. - Jag kan inte koden till kassaskåpet.
Chefen har nycklar till allt.
- Jag ljög. Jag är inte chefen. - Var är han?
Jag vet inte. Han kanske gick på lunch. Jag lovar att jag inte är chefen.
Vi har inte tid med det här. Vi sticker.
- Nej. - Det här är fel, Long.
- Vi ska ta det vi vill ha. - Inte på det här sättet.
En säkerhetsvakt. Vi hinner fortfarande sticka.
Han är beväpnad och kommer att skjuta oss. Om vi sticker nu klarar vi oss.
Gå du, jag stannar. - Vad säger du, Cuong?
Vi kommer att dö eller hamna i fängelse.
Jag vill dra. Det här var en dålig idé.
Pham? Vad gjorde han den här gången?
Har du ansökt till college?
Jag har sparat hundra dollar till föreläsningar.
Men pappa sa att jag har förrått honom, och vi behöver pengarna till hyra.
Oroa dig inte, vi löser det här.
Lyssna på mig. Jag vet att du ser upp till Long.
- Men han kommer att få oss alla dödade. - Vi kan inte ångra oss nu.
Hör du vad jag säger? Vi kommer att dö. Vi behöver bara dra härifrån.
Loi!
Om du följer med så gör Long det också. Han stannar inte kvar här ensam.
- Jag kan inte. Han är min bäste vän. - Och han är min bror! Pham också.
- Hjälp mig att ta oss härifrån. - För sent.
Riktiga polisen är här, brorsan.
Helvete!
Lås dörren.
Jag låser den.
- Lås nu annars skjuter jag ungen. - Jag skyndar mig så mycket jag kan.
Loi.
- Vad vill du? - Jag måste kissa.
Sätt dig på golvet. Du har fyra sekunder på dig.
En... två...
tre...
Larmcentralen. Vad gäller det?
Vi har tagit kontroll här. Vi vill tala med polisen.
Jag bestämmer.
Jag vill att ni går härifrån. Vi behöver utrymma platsen.
Vet vi något än?
Du vet väl var alla in-och utgångar är? Håll dig i närheten.
- Kapinski. - Rick Gomez, gisslanförhandlare.
- Är du Glassmans kille? - Ja.
- Snygg bil. Är det bara du? - Bara jag.
- Vi behöver nog ett helt team här. - Det är vi - du, jag, snubben därinne.
- Säkerhetsvakt här? Är alla okej? - Ja, sir. Vi har alla kommit ut.
- Håll er i närheten. - Ska bli.
Där har vi det.
Okej, vad blir inledande taktik?
Etablera kommunikation och ta reda på vem som bestämmer.
Han väntar bara på ditt samtal. Det här gänget har framförhållning.
Inspektören, jag hade hoppats på en stark högerhand.
Om det inte är möjligt så säg till nu.
Ta det lugnt. Jag står på din sida.
Glassman var en bra lärare. Få se om du lärde dig nåt.
Showen är din.
- Sacramentopolisen. - Du ser att vi menar allvar, eller hur?
- Absolut. - Det är jag som bestämmer. Nummer 1.
- Lyssna på mig så skadas ingen. - Okej, nummer 1.
- Du vet mitt namn. Vad kallar jag dig? - Kalla mig...
- Thailand! - Okej, Thailand. Vi vill samma som ni.
Ingen får skadas. Kom ut så pratar vi om det som två män.
Dra åt helvete! Då skjuter ni oss. Kom inte nära butiken, den är omringad.
- Omringad av vad? - En bomb. Om den smäller dör alla.
Vi vill inte att några bomber ska detonera.
Han förstår inte såna ord. Säg bara "Inget pang, pang".
- Du kanske är fel kille att snacka med. - Nej, jag är rätt kille.
Vad sägs om att jag kommer in, obeväpnad?
Vi snackar och jag får se att gisslan mår bra. Sen får vi se hur det går.
Thailand?
Helvete.
Hör upp, alla! Ni måste backa. Vi har en möjlig 10-89.
Advencula? Kriminalinspektör Gomez, gisslanförhandlare.
- Gomez? Hablas espanol? - Un pocito.
Pappa är mexikan och mamma är svart.
Mer svart än nåt annat. Hon är väldigt stolt över det.
Ursäkta, men jobbade vi tillsammans under ett uppdrag?
Det var under borgmästarens firande förra våren.
- Jag var inte mig själv den kvällen. - Du var stupfull.
Du knäade poliskommissarien i skrevet. Hans intentioner är inte rumsrena.
Nej, det stämmer.
Är det därför du är tillbaka som patrullerande polis?
Varför tror ni det, kriminalinspektören?
En kvinna som klarar sig själv har min respekt.
- Vad sägs om att agera trafikpolis? - Visst.
Spärra av området. Sätt upp barrikader när alla civila har utrymts.
Ingen kommer ut eller in utan mitt tillstånd.
Och låt mig slippa höra alla frågor från poliser.
Och, knäa inte en broder.
Gomez?
Gomez! Kom och titta på planritningen.
Jag behöver ljud och bild inifrån. Kolla åtkomst till taket.
Kolla avloppsledningarna också.
Är det nåt fel?
Du kör in på en parkering. Du kan antingen råna en elbutik...
eller en bank.
Varför inte välja banken?
Vill du ha ett suveränt surroundsystem istället för bergsprängare?
Vi har lastplatsen i norra delen.
- Jag tror inte att det här är ett rån. - Varför tror du inte det?
- Vem är den smale killen där framme? - Shawn.
- Han låste precis dörren. - Underbart.
Om de rånar oss, varför låser de då in sig?
- Du måste försöka ringa. - De upptäckte oss nästan förut.
Det spelar ingen roll. Det handlar om liv och död.
- Vad ska jag säga till polisen? - Ring bara.
Lastkajen har vi där, och norrut ligger kaféet.
Och här har vi elrören. Vi kan gå in med kamera där.
- Vi fick ett samtal från insidan. - Jag bad dem vidarebefordra hit.
De vet, men det här kommer från en person ur gisslan.
- Koppla samtalet. - Ja, sir.
- Kriminalinspektör Gomez. - Det här är Hugh, personalchef.
- Kan du tala lite högre? - Nej, då kanske vi avslöjar oss.
- Rånarna har 30-40 personer gisslan. - Du ringer alltså inte som gisslan?
- Nej. - Det var goda nyheter, Hugh.
Du kan förklara läget för oss. Vi hörde skott förut. Är nån skadad?
- Inte så vitt jag vet. - Vem är ledaren, den där Thailand?
Jag gömmer mig bakom en av kassorna och är inte direkt du med rånarna.
- Jag fattar. Hur många är de? - Jag kan bara se fyra.
Men det finns en blind fläck. Jag kan försöka flytta mig.
Nej, nej, stanna där du är. Var försiktig. Vi hör av oss.
Jag lovar att svara.
Var det allt? Försökte du inte pumpa honom på mer information?
- Jag vill inte utsätta civila för fara. - Det är 40 civila där inne.
Dina beslut idag betyder antingen liv eller död för dem. Även gisslantagarna.
Du var på sedlighet-och narkotika- roteln, men det här är ett annat läge.
Gå bort därifrån.
Du är en lätt måltavla.
- Vad är det med dig? Res dig. - Låt mig vara!
Jag kom just på en lek. Du får plocka ut en person som du ska skjuta.
Du fick ju det stora vapnet - använd det.
Du kommer att må bättre. Välj ut en. Nej, vänta.
Hylsorna sprider sig, så välj ut två.
Gör det!
Visa dem att vi menar allvar.
Vad fan gör du?
Jag vill gå hem. Jag vill gå hem, Loi.
Att döda folk hjälper oss inte härifrån.
Jag vill gå hem. Jag vill gå hem.
Det här är bättre än att vara hemma med mammas skitmat och farsans skitsnack.
Jag gillar mammas mat.
Går du fortfarande omkring med den där luftpistolen i byxorna?
Jag kallas Long av en anledning. Fråga din morsa.
En vacker dag kommer vi att åtnjuta den respekt vi förtjänar.
Okej, titta igenom punkterna 17...
9 och 8. Är det uppfattat?
Sir, ett samtal.
- Thailand? - Vi ger inte upp, vi vill byta.
- Det låter som en bra början. - Om vi får det vi vill överlever de.
Skjuter ni mig, så skjuter även jag.
Vi vill ha en stor helikopter som tar oss alla till Thailand.
- Helsäkra skyddsvästar, som Robocop. - Men herregud!
Det var ett väldigt stort krav. Jag vet inte om jag kan ordna det.
- Ska kunderna dö eller leva? - Du vet mitt svar.
- Påminn dem om att ta med te. - Jag vet, jag vet.
Vad är det som händer? Ni låter lite uppretade.
- Tror du vi sjunger vid lägerelden? - Nej, men jag räknar med ditt lugn.
- Det är ju du som för befälet. - En sak till, mycket viktig.
Du lovar inte ett plan till den där dynghögen.
- Jag lyssnar, Thailand. - Vi vill ha tusen år gammal Ginseng.
- Jag tror inte jag riktigt förstod. - Ginseng-te! Kineser vet vad det är.
Klockan är 14.53. Klockan 16.00 ska vi ha fyra västar.
Skynda er, annars skjuter vi nån. Full rustning, som Robocop.
Som Robocop, jag förstår.
Helt jävla underbart! En film, och den här snubben tror det är på riktigt.
Konstigt att han inte bad om biljetter till Kings-matchen också. Herregud!
När jag får tag på mina grabbar är det kört för dem. Jag gillar inte kineser.
Jävla Panda Express-gangstrar.
- Tror du att det är gängkrig? - Det kan vara en initiationsrit.
- Vad innebär det? - Det spelar ingen roll. Vi klarar oss.
Jag löser det här. Det kommer att ordna sig.
- Varför ringer de inte tillbaka? - Vi måste ge dem lite tid.
Vi har ingen tid. Jag tycker att vi dödar en kund.
De behöver se blod.
Du. Vi kan övermanna dem. De är unga och dumma.
Unga och dumma med vapen. Det gör dem farliga.
- Gör det inte. De kommer att döda oss. - Vi kommer att dö om vi inte gör nåt.
Fattar ni inte det? Vi måste komma på nåt.
Elrören ringlar sig över toaletterna här.
- Det kanske går att åla sig in där. - Nej.
Vi fortsätter förhandla tills deras möjligheter tar slut.
Inspektör Gomez. Du är visst i rejäl knipa.
Det är någorlunda under kontroll.
- Har vi inte en gisslansituation? - För tillfället, ja.
Jag tycker vi struntar i skrock och fokuserar på den verkliga situationen.
Jag är faktiskt inte en vidskeplig man.
Tro inte att min närvaro beror på att jag inte litar på dig.
Det är många som bevakar vårt arbete. Låt oss se till att vi sköter det rätt.
Vänta, vart ska du?
Om jag kan ta mig till lagret utan att bli sedd kan jag ringa polisen.
Lagret är 4,5 meter bort. Det blir som ett jäkla gatlopp.
- Jag kan inte bara ge upp. - Väldigt nobelt av dig.
Men ditt hjältedåd kan få mig dödad. Snälla, gör det inte.
- Chefen. Chefen! - Jag tar mig till lagret och ringer.
Du är visst tillbaka efter uppdraget förra veckan. Bra.
Värdelös åklagare. "Bristfälligt arbetssätt."
- Det var inte talkpuder på bordet. - Vi tar dem nästa gång.
Hej. Jag har ritningarna åt er där inne.
Det behövs inte. Insatsstyrkan forcerar entrén hårt och snabbt.
- Eller hur? - Gomez för befälet.
Har Glassman äntligen slutat? Inte en dag för tidigt, om du frågar mig.
- Har någon frågat dig? - Mercy Hospital för två år sen.
Patienten tog läkaren som gisslan.
Hade din mentor låtit oss skjuta, hade vi haft en läkare till i Sacramento.
Jag minns också försäkringsbolaget -
- när han pratade med gisslantagarna över 40 tim och 15 personer släpptes.
- Vi behövde aldrig ert ingripande. - Jag gillar inte småprat.
Och jag gillar inte skjutglada snutar. De gör att folk dör, om du frågar mig.
Jag tar mina order från er, sir.
Vi har borgmästarens ögon på oss. Låt Gomez sköta sitt jobb.
- Han har mitt förtroende. - Är det så det ligger till?
Det är så det ligger till. Håll avstånd, vi säger till om ni behövs.
Var gör det ont? Jag är sjuksköterska.
- Hallå där! Var tyst. - Flickan har ont!
Den här kvinnan behöver gå på toaletten. Hon är sjuk.
Nu!
- Varför gör ni det här? - Fortsätt gå.
- Har du ens fyllt 16, unge man? - Gå!
Vi går, men rikta vapnet nedåt.
Gör honom inte irriterad.
Snälla du! Hon behöver vara ostörd.
Ingen anledning att stressa. Jag väntar tills du är klar.
Spara bara lite toapapper åt mig, tuffing.
- Vet du vad som pågår i din butik? - Ja, ma'am.
- Du borde hjälpa folk där ute. - Det ska jag, men jag måste få tänka.
- Skynda på. - Du vill inte se vad som finns där i.
Jag vet att du har pistol, men du vet nog ingenting om kvinnor...
eller deras hygien. Jag behöver en liten stund på mig att kissa.
Ge oss bara ett ögonblick. Vi är nästan klara. Vänta utanför.
Snälla?
Ut! Jag måste faktiskt använda den.
Ut!
- Gomez har befälet. - Har Glassman äntligen gett upp?
Nu ser vi till att det blir rätt gjort.
Gomez.
- Kriminalinspektör Gomez. Hugh? - Den andre snubben.
- Vilken andre snubbe? - Han som faktiskt vill leva.
Hugh tog sig till lagret. Han låser upp bakdörren.
Jag gjorde min plikt och berättade det. Nu tänker jag undvika avrättning.
- Vi verkar ha löst problemet. - Vänta lite nu...
Det kanske verkar avgjort, men lagret ligger långt från gisslans position.
- Och? - De sa att de hade sprängämnen.
Tror du verkligen att de har bomber? De är inga terrorister, de är clowner.
Nej, jag tror inte att han har bomber eller är nån terrorist som lurar oss.
Men tänk på att clowner kan få många dödade av rent misstag.
Det är för många variabler. Titta på avståndet.
Det räcker inte som anledning. Jag är ledsen, Rick. Vi behöver mer.
Den här grabben jag kommunicerar med, Thailand...
Jag har fått kontakt med honom.
Jag tror inte att han vill skada nån. Han är rädd och har strulat till det.
- Du vet inte hur det är med de andra. - Jag tror att han har koll på dem.
Om han får gå, så går de andra. Gisslan släpps, inga skott, ingen tårgas.
Ingen dramatik framför kamerorna.
Det är detta jag sysslar med.
Okej, Gomez. Jag är med på det. Vi gör det på ditt sätt.
Du och jag bryter oss loss från gruppen och går till en byggnad med stege.
- Vi klättrar upp för stegen... - Jaså, tänker ni hålla mig utanför?
Jag trodde att min roll var att följa order, utan att ifrågasätta, sir.
Devlin, du vet att det handlar om politik.
Gomez har inte mitt fulla stöd. Han behövs om nåt går snett.
Så länge Gomez officiellt ger orderna, så behöver vi inte oroa oss.
Ni är verkligen en folkets man.
Ta med en liten grupp och positionera er. Invänta mitt samtal.
Hej! Parkering är utrymd.
Tack.
Har ni en klunk till mig också?
Om jag inte visste bättre skulle jag tro att ni gömde er.
Då är det ju tur att du inte vet bättre.
Jag som trodde att gisslanförhandlare var bra människokännare.
Kommunikation varierar beroende på situation. Men att läsa av människor...
är universellt.
- Försöker ni läsa av mig nu? - Nej.
- Det gjorde jag redan på parkeringen. - Och?
Nån som inte tar nån skit.
- Nån som gör det rätta. - Ni låter mig inte glömma festen, va?
Om jag har rätt kan situationen snabbt gå snett riktigt fort.
Och? Vad tänker ni göra åt det förutom att berätta det för mig?
Det är en rädd grabb som jag kallar Thailand.
Kolla registreringsskyltarna på parkeringen och berätta sen för mig.
Men bara mig.
- Min chef skulle nog protestera. - Ska det stå så på din gravsten?
"Hon kunde ha räddat liv, men hon följde reglerna."
Det är hela vägen dit bort. Det är långt.
- Varsågod. - Teamet är på plats.
Vad är det som pågår?
- Sheriffen? - Få bort de där jäkla journalisterna.
- De ska inte vara här när det smäller. - Vad menar du med det?
- Sheriffen? Jag ställde en fråga. - Följ med, så ska jag visa.
Vi bevakar baksidan av byggnaden. Mitt team placerar en kamera därinne.
- Ta inte den risken. - Kom in, Devlin.
- Avvakta. - Skulle inte jag föra befälet här?
Jag lovar att tillskriva er äran när det slutar väl. Det måste det göra.
- Det här är Tori som rapporterar... - Ursäkta.
- Bilen och kameran på andra sidan. - Ni kan inte bara köra iväg oss.
Du behöver inte lära mig lagen, unga dam. Bilen och kameran ska bort.
Om ni fryser oss ute ser jag till att kalla hit en helikopter.
- Hela natten. - Du får inte sätta folk i fara.
Poliskommissarien? Jag kan ta hand om det här.
Varsågod.
Jag måste be er att backa ca 100 meter.
- Art, kalla hit piloten. - Ni har fortfarande bra sikt.
Dessutom är ni själva utom fara. Ett ord till och jag griper er.
Enligt lag ska ni stå 50 meter utanför avspärrning.
Det placerar er långt bort på Stockton Boulevard. Vill ni verkligen stå där?
Utan nån sikt alls. Då kan ni lika gärna rapportera över radion.
Okej. - Flytta bilen.
Bra beslut.
Det går alltid att lära sig något, Gomez.
Det är skillnad på när någon utses till ett jobb och när någon väljs.
Jag har inte tid att hålla nybörjare i handen om läget blir skarpt.
- Då förlorar jag både liv och röster. - Om det här går åt helvete...
- skriver du på deras dödsattester. - Tyvärr blir det nog du som gör det.
Vi har grönt ljust, Devlin. Sätt igång.
- Klockan är över fyra. - Jag vet.
Jag vet, Long.
Vi måste lura bort en av dem härifrån.
- Den lille? Han är ju galen. - Han med geväret är för långt bort.
- Han kan inte skjuta. - Hur fan vet du det?
Titta på honom, han är ju livrädd. Han vet inte ens hur man håller det.
Butikskillen? Når du fram till killen med geväret?
Nej.
- Når du inte? - Han är för långt bort.
Vad gör vi? Han är inte med på det.
Om jag tar hand om galningen, kan du hålla honom medan jag tar gevärsnubben?
Det klarar jag om hon hjälper till.
- Jag gör inget utan Wilma. - Hon är ju och pissar!
Tänker du hjälpa oss? Om vi inte gör nåt kommer vi att dö.
- Varför tog det sån tid? - Hon mådde illa. Det tog sin tid.
- Lugn, vi måste inte bevisa nåt. - Prata för dig själv.
Jag vill visa dig vapnen.
Lägg undan det.
- Jag sa två. Det här är fyra. - Ju fler desto bättre i det här landet.
- Var fick du pengarna ifrån? - Gratis, en del av vår initiationsrit.
- Jag vill inte bli inblandad i det här. - För sent. De kan döda oss alla fyra.
Jag jobbar här. Jag är butikschef.
Jag följer med er in.
Skynda dig. Ödsla ingen tid.
Knyt inte för hårt.
- Så jävla fegt. - Sätt dig. Nu!
Vad tänker du göra?
Det är dags för någon att dö. Du gör det lätt för oss.
Är du tuff med din pistol? Du är en nolla utan den.
Okej.
Sänk vapnet. Det var du som satte igång det här.
Var en man och lös situationen.
Det är inte värt det just nu.
Nu måste vi tänka smart.
- Enhet 1 är nästan framme. - Forcera dörren på min order.
På min signal. Tre, två...
Baksidan. Kom igen!
Vem där?
Jag sa, vem där?
Det är bäst att ni försvinner, annars dör nån här.
- Inspektör Gomez. - Du ljög! Du skickade in polisen.
- De är bakom butiken. Vi dödar alla. - Det är felkommunikation från vår sida.
- Det är bara ett missförstånd. - Säg åt dem att gå, annars dör folk.
Vi vet att någon är där. Vi är inte korkade!
- Kalla tillbaka Devlin. - För sent. Vi får acceptera utgången...
Domstolen får avgöra saken. Mitt vittnesmål stödjer inspektör Gomez.
Vi rättar till insatsstyrkans felaktiga förfarande. Hur låter det, Advencula?
- Jag gillar ordet "felaktig". - Jag med. Det passar in i rapporten.
- Gamle Kappy är tillbaka. - Du försökte, men misslyckades.
Nu följer vi Gomez regelbok.
Dra er tillbaka. Operationen är äventyrad.
Det är över. Retirera.
- Vi kan iallafall rädda en ur gisslan. - Tänker ni inte gå in?
- Du får spela hjälte en annan dag. - Jag stannar.
Du kan gå ut genom dörren, eller så använder jag min elpistol.
Vad gör du, viting?
Öppna munnen.
Öppna munnen, för helvete!
- Varför går du långsamt? Är du polis? - Nej, jag jobbar i butik...
Titta inte på mig. Gå fortare. Gå fortare, sa jag!
- Jag lovar att jag inte vet vem det är. - Du skickade in en spion!
- Nu måste han dö och det är ditt fel. - Det är en butiksanställd.
Han gömde sig bara. Folk är rädda, ni måste tagga ner lite.
Vi går tillbaka till ursprungsavtalet. Ni får några västar...
och ni släpper några ur gisslan.
Thailand? Thailand?
- Är du Gomez? - Ja.
- Hugh! Är du oskadd? - Ja. Jag vill erbjuda min hjälp.
Absolut. - Låt honom titta på några fotografier på misstänkta.
Jag planerade inte att sticka innan alla ur gisslan var ute.
Thailand? Jag trodde att jag hade förlorat dig.
- Var är helikoptern och mitt Ginseng? - Det är inte så lätt.
- Jag kan inte trolla fram en kanin. - Jag vill ha skottsäkra västar.
- Ni har ju hundra snutar där ute. - Skottsäkra västar kan vi fixa.
- Då får ni släppa några ur gisslan. - En miljon dollar, västar, helikopter.
Nu flippar du ur igen. Fokusera på erbjudandet.
- Vi ger er västar i utbyte mot gisslan. - Jag vill prata med nån chef.
- Det är jag som för befälet. - Då blir det inget, din snåljåp.
Jag ger er västar, så släpper ni några ur gisslan.
- Visa att du är en schyst kille. - Det är jag! Jag talar sanning.
Du vanärar mig och alla här med dina lögner!
Okej, ni får en väst och vi får en ur gisslan.
Skicka in en naken. Inga kläder. En big, en small och två medium.
Skicka in en person naken, så att han inte kan dölja nåt.
Naken.
Naken?
- Det är enda lösningen. - Jag är inte kriminell, ingen rånare.
- Jag vill bara studera. - Det är ju därför vi gör det.
Vi fixar några tusen som täcker terminsavgifterna i ett år.
Flytta på sängen. Er kusin ska bo här.
- En till? Vi är redan fem härinne. - Skaffa jobb, så att du kan flytta ut.
Jag har haft tre jobbintervjuer den här veckan.
Du och lat - inte konstigt att ingen anställer dig.
Nu är det slut med glåporden. Du får inte förminska oss mer.
Det är mitt hus!
Om du inte gillar det så kan du sticka!
Jag tror att vi båda behöver de där pengarna nu.
Vi har ingångar här, här, här och här.
- Skulle inte insatsstyrkan göra det? - Jag drog kortaste strået.
- Sheriffen valde ut dig. - "Det blir du, din jävla förrädare."
- Jag lovade honom en riktig väst. - Det är vad vi kan avvara just nu.
- Jag kan inte kräva en av mina män. - Ni kan ta min.
Det är för riskabelt. Det är fler på väg.
- Varifrån? - Citrus Heights.
- Det är 30 minuter härifrån. - Vänta, då.
- Placera en mikrofon på den. - Visst. Då kan vi sända allt som sägs.
Leta upp en position ifall vi får fri sikt och kan skjuta.
- Stopp! - Be Kapinski vänta.
- Stanna där ni är! - Vad är problemet, Thailand?
Fel väst! Jag vill ha en lång som skyddar ben och armar också.
Kan nån tala om för idioten att Robocop är science-fiction?
Thailand, det där är en väst.
Den där västen är ju värdelös. Ni kan skjuta sönder mina ben och armar.
Ni har till 16.30 på er, annars behåller vi gisslan här hela natten.
Jag skickar ut en tjej att hämta västen.
Sen släpper jag två av barnen. Fattar du?
- Ja eller nej? - Ja, det accepterar vi.
Säg åt Kapinski att fortsätta framåt.
Du hämtar västen, kommer tillbaka och barnet klarar sig.
Om du rymmer så skjuter jag ungen. Förstått?
- Är du oskadd? - Var snäll och ge mig västen.
- Är någon därinne skadad? - Nej.
- Vi ska få ut dig därifrån. - Nej, nej, nej! De dödar mina barn!
Okej, okej.
Kom hit.
Hör på mig nu. Vi ska få ut er därifrån. Ta det bara lugnt.
Gå nu. Lugn.
Ni fick västen. Med deras mor.
Ta loss dem.
Gör det nu!
Upp.
- Snyggt jobbat. Du fick ut mamman. - Grabben rodnade.
Det är inte ofta man ser en sådan välskulpterad man som jag.
- Funkar den? - Det ser bra ut.
Sätt på dig den.
Hej, ungar. Jag har en till dig, och en speciell till dig.
Han som heter Long är galen. Han är den som är farlig.
- Och du tror att de är släkt? - Long och ledaren är i alla fall det.
Han som vaktar dörren verkar rädd. Men mer än nåt annat verkar de...
- Vad? - Oskuldsfulla.
- Bortsett från vapnen och våldet. - Rädda ungar som hamnat i knipa.
Tack. Låt sjukvårdarna titta till er så att ni kan åka hem sen.
Kan ni göra oss en tjänst och undvika pressen tills vidare?
- Vi måste prata ihop oss först. - Visst.
Hon bekräftade det - en galning bland dem.
- En tidsfråga innan de börjar skjuta. - Så tycker inte jag att det lät.
Ni behöver visst tolkar, både du och Ho Chi Mihn där inne.
Damen tyckte de var som rädda barn. Tänk om de inte vill skada nån.
De får väl lära sig den hårda vägen, inspektören.
Jag är hungrig.
Jag skulle ge vad som helst för en varmkorv.
Tror du att vi kommer härifrån?
När jag tjänstgjorde i armén utomlands frågade alla samma sak.
- Men du tog dig levande därifrån? - Ja.
Och jag stred mot killar ännu yngre än dessa. Det kan snabbt hetta till.
Jag fattar.
- Vad har du, Hugh? - Jag ska vara ärlig, Gomez.
De här ser ut som riktiga kriminella, killarna där inne gör det inte.
- Jag anade det. Kan du hänga kvar? - Visst.
Jag har en träff på en av bilarna, en Toyota Corolla.
Registrerad på Bim Khac Nguyen. Han har tre söner.
Loi 19, Pham 21 och Long 17.
Long? Bingo.
Bra jobbat. Följ med mig.
- Kappy? Vad sägs om en liten utflykt? - Jag är nästan klar.
Du kan ta med den. Kolla här.
Den här mannen är pappa till grabbarna därinne.
Åk dit och se om han kan komma hit. Kolla efter namnen i brottsregistret.
Du... Gör det diskret. Det är ingen idé att säga nåt till sheriffen än.
Igen? Skulle vi inte samarbeta?
Om du vill ha en perfekt värld skulle du nog ha blivit brandsoldat.
Mitt ex var brandman. Han var en skitstövel.
Jag kanske skulle prova på en polis nästa gång.
Ni är båda masochister. Jag kan känna kärleken i luften.
- Vad vill du? - Jag måste gå på toaletten igen.
- Inte igen. Du får vänta. - Jag har kvinnobesvär.
Låt henne gå. Ta med henne.
- Får jag också gå? - Nej, du får hålla dig.
Det har gått flera timmar. Jag måste verkligen gå.
- De måste se oss. - Nej, då kommer polisen att skjuta oss.
Nej, folk på tv. Då kommer folk att se oss på tv.
- Skynda er. - Lugn.
- Jag har iallafall ingen bh till väst. - Den är ganska liten.
- Vill du gå först? Du mår ju inte bra. - Nej, jag måste sträcka på mig lite.
Jag kan vänta.
Du. Upp. Nu!
Du måste knyta upp.
Vi låter dig gå. Vi släpper dig fri.
Vad händer när du återvänder till Thailand? Skola eller jobb?
Bara åka hem. Mitt riktiga hem.
- Du skulle kunna be om saker. - Det gör jag ju!
Nej, jag menar kontanter. Stopp för påfyllning.
- Ni klarar er inte utan bränsle. - Var får vi tag på det?
Jag vet inte... Hawaii eller Alaska, kanske.
- Släpper ni mig? - Vi skjuter dig i benet.
- Nej, släpp mig bara. - Vänd dig om.
Ni måste ta med er nån härifrån också.
Jag har studerat er och ni har inte koll. Ni behöver hjälp.
Jag kan hjälpa er.
Va? Hjälpa oss?
Ja, om ni slutar att skada folk.
Ni är inga hemska personer. Jag vill inte se er bli dödade.
Vi skjuter dig i benet. Du visar för nyheterna att vi menar allvar.
Gå till framsidan!
- Gode gud, gode gud... - Kom igen. Sluta!
Thailand, vad har du gjort? Helvete!
Åh gud, nej! Snälla!
Ursäkta mig?
- Det där är för... - Känsliga ögon.
Jag är ditt befäl, så det passar ju bra.
Emigrerade från Vietnam med sina föräldrar.
Long Nguyen relegerades i mars tillsammans med vännen Cuong Tran.
- De försökte bränna ner sin skola. - Det är allt vad pressen behöver.
Det här är våldsamma och farliga män. Ha Boyles i position för att skjuta.
Ja, sir.
Bra jobbat. Jag lovar att nämna din flit i rapporten.
- Vi var ju överens. Inget skjutande. - Tv ser att vi menar allvar.
Vi vill ha samma utrustning som USA:s armé. Fyra Robocop-dräkter.
En helikopter med bensin som räcker till Alaska, och fyra miljoner dollar.
Fyra miljoner? Du sa ju en. Vad är det som pågår?
Två miljoner, men tjata inte. Ge oss det vi vill ha.
Du måste hålla dig lugn, Thailand. Ingen får skadas. Håll ut.
Hämta västar. Ge mig det jag vill ha, så gör jag detsamma.
Jag vill bara åka tillbaka till mitt land.
Du är som en korkad liten tjej. Tror du att vi kan åka hem?
Om vi sticker så dödar de oss eller slänger oss i fängelse. De hatar oss.
De jävlas med oss och sen dödar de oss.
Du borde kanske inte vara vår ledare.
- Vad gör du? - Vi är inga brottslingar. Förlåt, Long.
Du startade det här. Nu avslutar vi det, annars knuffar vi ut dig ur bilen.
Pham, vi ska ordna din framtid nu.
Det är för allas vår framtid.
- Bra eller dåliga nyheter? - Är båda lika avgörande?
Sheriffen fick reda på att Long blev relegerad och tände eld på skolan.
Han tänker sätta dit grabben för mordbrand.
Han har redan skickat in Devlin och hans team. Titta.
Är det så läget är? Sheriffen tror att han har schackmatt.
Jag tror att vi har ett drag kvar. Du vet den kvinnliga reportern?
Tror du att hon kan fixa en helikopter som lyser ner precis här?
För din skull? Jag ska försöka.
Till din Game Boy som du köpte. Spelar du?
- Vilket spel? - Super Mario.
Jag också. Det är mitt favoritspel.
Tänker ni döda oss?
Cuong, vi kan väl åka hem?
De här människorna har inte gjort nåt.
- Vad håller ni på med? - Jag vill åka hem.
- Håll dig borta! - Mamma och pappa kommer att se det här.
Nu skiter jag i det här. Jag vet när det hettar till.
- Hur då? Är det doften i luften? - Skämtar du med mig?
Vad då, jag menar allvar. Det stinker ju härinne.
Gamle mannen, är allt okej?
- Nu kör vi. Du är väl med mig? - Lita på det.
Jag har en skåpbil på parkeringen.
Jag, min farbror Hector och min kusin. Vi kan ta med er till bilen -
- och sen hämtar vi västarna. Polisen skjuter inte om vi är med.
- Vi litar inte på dig. Du rymmer. - Nej! Jag har ju min familj här.
- Hur många får plats? - Ungefär 20.
Ta 15 av oss och låt resten gå.
Polisen skjuter er inte om ni har gisslan. De släpper förbi oss.
- Ett problem, bara. - Vad?
Du ljuger! Tror du att vi är korkade? Vi dödar er för att statuera exempel.
Dra åt helvete! Ni är skyldiga mig det. Ni dödade mitt barn.
Tror du att ni har det tufft?
Jag har det svårt, han har det svårt, hon har det svårt!
Om du inte är vit och man, så har man det svårt.
Men vi går inte omkring och tar folk mot deras vilja.
Förlåt. Förlåt.
Sätt dig.
SÄTT DIG!
- Vad vill du? - Nån som beställde en helikopter?
Loi, de gjorde det! Helikoptern är här.
De ljuger! Det är ingen helikopter.
Thailand, helikoptern är på väg. De vill att jag träffar gisslan först.
Allihop. Jag gav dig min väst, jag är helt oskyddad. Titta.
Jag är obeväpnad. Jag kan ansluta mig till gisslan gratis.
- Har du med dig Ginseng? - Ingen jävla Ginseng.
- Det här är på allvar. - Pengarna?
Ser du? Där är helikoptern, och pengarna finns där.
Vi måste skynda oss, vi har inte mycket tid på oss. Det är du som bestämmer.
Ta det bara lugnt.
Håll er lugna. Vi gör allt för att få ut er härifrån.
- Landar helikoptern på taket? - Kan vi talas vid?
Inget att prata om. Enkelt - vi lämnar landet, ingen vill ha oss här.
Hör på mig, de vet vilka ni är. Allihop, du och dina bröder.
Loi, Nguyen, Long, Pham, Cuong.
Min pappa är mexikansk immigrant. Jag fattar.
Vi bodde i en tvårumslägenhet i slummen. Alla bråkade med oss.
Jag fattar. Jag förstår varför ni är arga.
Men det här är inte lösningen. Ingen ska behöva göra så här.
- Han ljög! - Jag ljög för att kunna prata med er.
Jag är precis som ni. Mina omständigheter var likadana.
De vet vilka ni är. Tänker ni flyga helikoptern ända till Vietnam?
Har ni aldrig hört talas om utlämning? Ser ni poliserna med vapen där ute?
Jag kunde ha haft er i sikte just nu, men jag valde att komma hit och prata.
För jag är som ni. Om de börjar skjuta så kommer folk skadas. Ni, jag, de.
Och då är det slut med oss alla.
Du ljög för oss. Och nu måste jag döda nån.
Nej, du ljuger för dig själv och dina bröder. Du är ingen mördare.
Jag vet, för jag känner igen mig i dig. Kom igen, sänk vapnet.
- Han ljuger. Förbered sprängmedlen. - Nej, vänta!
Alla håller sig lugna. - Det finns inga sprängmedel, eller hur?
- Vill du dö? - Nej, Long. Jag vill inte dö.
Nu dödar jag nån.
Prata med honom, Loi. Tala honom tillrätta.
Du!
Ta mig istället. De har inte gjort er nåt.
- Är du rädd nu, polisen? - Ja, jag är rädd.
Om du inte fixar det vi vill ha så dödar vi dig.
- Vad gör du? - Visar att vi menar allvar.
- Förbered er på att gå in. - Nej, inte än.
- Ur vägen! Du bestämmer inte längre. - Det är inte vad de säger.
- De bestämmer inte det. - Long bestämmer.
- Hallå, det här är sheriff Todd. - Det är jag som bestämmer nu.
- Din polis är utslagen. - Det var inget smart drag.
- Ni måste släppa in oss så ingen dör. - Du förhandlar inte med Thailand nu.
Nu skaffar ni fram vad vi vill ha, annars dödar jag allihop. Snuten först.
Du har inte med nån förhandlare att göra längre. Du har försatt din chans.
Om du har läge, så skjut.
Lugnt och fint. Ta det lugnt... Nej, nej, stanna!
Long... Long!
Du! Upp!
Varför har ni tagit med honom hit? Öppna dörren.
Long, vad gör du?
Det som är nödvändigt för att lämna det här landet.
- Ni har ju skadat människor. - Inte mer än de har skadat oss.
- Jag har klart sikte. - Allt är mitt fel, min son.
Vi ville bara ha ett bättre liv för er.
Den där lilla fiskebåten som du packade ihop oss på?
- Säg åt din son att sänka vapnet. - Snälla, Long. Hämta dina bröder.
Sluta med den här galenskapen!
Var är mina skyddsvästar?
Lägg ner vapnet.
- Gör som han säger. - Sänk vapnet.
Lägg ner vapnet.
- Släpp vapnet. - Hem...
Loi...
Snälla, lägg ner vapnet. Det här är inte du.
Fort, sänk vapnet.
Lägg ner det. Släpp.
Loi, nej! Kom igen nu.
Jag har honom. Nej, han är obeväpnad!
Han är obeväpnad.
Jag har avväpnat honom. - Händerna bakom ryggen.
Herrejävlar, partner. Nu ser vi om dina skador.
- För många skadade. - Du räddade många oskyldiga här.
Glassman hade varit stolt. - Ta väl hand om den här mannen.
- Hur är det med huvudet? - Jag har ett hårt skal.
Ja, verkligen. Jag var riktigt orolig ett tag.
- Jag bjuder på en runda? - Det är nog vad jag behöver.
- Elva skadade. - Sex dödsfall.
Sju...
Det var sju.
Till denna dag är 1991 års gisslandrama -
- det största räddningsuppdraget i USA:s historia.
Över 40 personer hölls gisslan under vapenhot.
Loi Nguyen avtjänar livstidsstraff i ett fängelse i Kalifornien.
Översättning: Karin Hagman www.ordiovision.com