Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Dobro veče, dragi gledaoci. Ja sam Džonatan Robins,
a večeras igramo "In it for a minit",
engleski kviz s pitanjima iz oblasti književnosti.
"In it for a minit"!
Upoznajmo naše takmičare. Majkle, odakle ste?
"In it for a minit" sa mnom, Džonatanom Robinsom.
U Hemingvejevoj knjizi "Starac i more"...
Tačno.
Gledajte nas ponovo. Doviđenja.
Prijatan dan svima. Gledali ste još jednu epizodu kviza
"In it for a minit". Pozdrav svima!
Sjajno kao i uvek, g. Robinse.
Sad već radim na autopilotu.
Džonatane! Čestitam!
Brajane, nikad ne zalutaš na snimanje. Došao si da me otpustiš?
Pogled je bolji s 20. sprata.
Ne trudi se da ubediš Niki da provodiš vreme u kancelariji.
Hvala.
Kako je ona mlada devojka s kojom si došao na Stenlijevu zabavu?
Izgledala je veoma bistro. Veliki planovi za fakultet?
Veoma smešno, Džonatane.
Ako bude u igri na proleće i ako poželiš da je zadiviš,
dovedi je u moju ložu na "Lordsu".
Draža mi je moja na Stamford bridžu. Hvala.
Igrate li i dalje pristojan fudbal zahvaljujući ruskom novcu
ili ste prodali dušu šeicima, poput Sitija?
Shvatio bih ozbiljno tvoje komentare da ne znam da ne mariš za fudbal.
Nisam ja kriv što volim gospodsku igru.
Kriket je zastareo gotovo kao ti, Džonatane. -Mudro.
Baš sam razgovarao s tvojim đavolskim advokatima.
Bar su pristojni dok me zavlače.
Dogovoreno je. Čestitam na još jednoj sezoni.
Vrlo dobro. Koja je to onda? -Četrdeseta.
Valjda sam platio pola mreže. -Treba mi taj raspored snimanja.
U pravu si. Nemoj misliti da ti nismo zahvalni.
Šta se poklanja za takav jubilej?
Očekujem nešto veoma skupo.
Četrdeseta godišnjica je rubinska.
Hvala, Soni. -Moja asistentkinja će ti doneti bombonjeru.
Ali od srca, Brajane. -Uvek.
Niki, možeš li poslati imejlom kopiju mom asistentu?
Predugo sam u rovovima. Ovde zaudara na gorak čaj
i ustajale cigarete. Još jednom hvala.
Vidimo se uskoro.
Četrdeset godina. Neverovatno, Džonatane.
Sigurno si bio u pelenama kad sam snimio dvadesetu.
Ali ne smemo sad usporiti.
Bila bi lakrdija izgubiti od prokletih Amerikanaca.
Mi smo izumeli kviz. -Stvarno? -Da.
Spelovanje. Pravi užas. Trajao je samo 15 minuta.
Prvi put je prikazan uživo iz studija BBC u Aliju Paliju
31. maja 1938. -Hajde da se presvučeš.
Zdravo, g. Robinse. Vaš kalendar i sutrašnji raspored snimanja.
Nađi mi vremena da se sastanem s Henrijem O'Konorom.
Stari prijatelj. Stalno me zove.
Mislim da imate vremena krajem sledećeg meseca.
Stvarno? Ne pre?
Želiš li možda da popiješ vino sa mnom?
Margo iz 1976. -Zvuči strava, ali Saša me čeka kod kuće.
Blizanci su užasni u ovo doba noći.
Dobar si čovek, Bendžamine.
Na stolu je kutija s poštom obožavalaca.
Pregledao sam je i bacio u smeće.
Zašto mi i dalje pišu?
I dalje imate obožavaoce pa vam zato i dalje pišu.
Ni sam ne mogu da verujem. Da samo znaju kakav ste namćor.
Nisam te zaposlio zbog smisla za humor. Gubi se.
Vidimo se sutra. -Zdravo! -Laku noć.
Bacio si smeće? Vrlo smešno, Bendžamine.
U moje zdravlje!
Vidimo se kad opet zaigramo "In it for a minit".
Hvala i pozdrav svima.
Bože. Duh se vratio. -Zdravo, Nik. -Drago mi je što te vidim, stranče.
Prošlo je mnogo vremena. -Znam. Posla više nego ikad.
Dobro je to. Šta želiš?
Čašu bouna? -Čuvam bocu samo za tebe.
Dobar si. -Momci su tamo. Doneću čašu. -Hvala.
Gospodo... -Zdravo, Džoni.
Ne mogu dugo da ostanem. Moram nazad u grad.
Naravno. Takav je život slavnih.
Gde je Henri? Ne tuca valjda opet onu čistačicu?
Henri je umro. -Glupost. Vicevi ti nikad nisu išli, Majkl.
Istina je, Džoni.
Kako? -Rak, neoperabilan. Sve se brzo desilo.
Znam da je pokušavao da te dobije. Da ti lično kaže.
Kad je sahrana? -Bila je prošle nedelje.
Zato smo te uporno zvali, ali nisi nam se javljao.
Trebalo je da ostavite poruku. -Ma daj.
Znao si ga 50 godina.
Nije bilo primereno ostaviti poruku. -Izvoli.
Vidim da si čuo za Henrija. Sranje.
Svako ode u svoje vreme.
Rekao si da te čeka nešto daleko važnije.
Samo smo hteli da ti prenesemo novosti.
Ostavićemo te. -Dejvide... Žao mi je. Znaš da jeste.
Nemojmo se pretvarati. Godinama nisi nikakav prijatelj.
Ne budi smešan. -Prijatelji se ne sastaju jednom godišnje
iz milosrđa.
Bilo je trenutaka kad nisi imao nikog drugog.
Sećaš li se tih vremena? Mi smo bili uz tebe.
Bili smo porodica. Henri...
Henri nam je bio porodica.
Trebalo bi da posetiš Henrijev grob. Crkveno groblje Old Temza.
Odaj mu poštovanje. Bog zna da ga nama više ne ukazuješ.
Dejvide...
Majkle...
Vidimo se, Džoni.
Da stavim čep u bocu? -Ne, donesi je.
Popiću je.
Tu su te, znači, stavili.
Bar je lepo.
Nisi pored puta.
Nisam ti došao na sahranu. Zvuči gore kad to kažem naglas.
G. Robinse?
Idemo za pet minuta, gospodine. -Dobro.
Gledajte nas opet kad budemo igrali "In it for a minit"!
Ne sećam se kad me je poslednji put nešto toliko uznemirilo.
Ipak ti je umro blizak prijatelj.
Znam, ali nisam očekivao da će me to toliko pogoditi.
Niko ne želi da umre. Nije da se iko raduje tome.
Jesam li stvarno bio tako grozan prijatelj?
Henri mi je rekao da mu lane nisi došao na rođendan
jer si guzio neku raspuštenicu koju si tek upoznao.
Dođavola. Zvuči gore kad to kažeš naglas.
Kad se čovek suoči sa smrtnošću...
Počne da se preispituje.
Kakav je sažetak mog života?
Jesam li ga dobro proživeo?
Šta ostavljam za sobom?
Misliš li da si protraćio život?
Zašto to govoriš? -Većina ljudi ovde se tako oseća.
Razgovaraju sa mnom.
Sveta zajednica šankera i njegove mušterije.
To je veza nemerljive poverljivosti. -Tako nekako.
Onda da,
počinjem da preispitujem stvari u koje ranije nisam sumnjao.
Džoni, proživeo si sjajan život. Bogat si, slavan. Šta još ima?
Voditelj sam kviza. -Donosiš radost mnogima.
Određenu vrstu radosti. Bez tebe... -Postojao bi jedan kviz manje.
Nisam to hteo da radim. To mi nije bio plan.
Naprosto sam završio tamo pre mnogo godina.
Studirao sam glumu. Svi mi. Dejvid, Majkl.
Sanjao sam o tome da glumim u pozorištu.
Da idem na turneje. Šekspir.
Reći ću ti nešto što je meni rekao moj tata.
Ako nisi srećan, glumi da jesi.
Jer ubogi jadnici brzo ostare.
Nisam siguran da me to motiviše.
Čovek je živeo i umro iza ovog šanka. Šta očekuješ?
Još jedna?
Dragi g. Robinse, ja sam vaša najveća obožavateljka.
Ne možete da razumete koliko mi značite, čak i u ovim godinama.
Vi ste mi inspiracija.
Znam da imate posla, ali ako vas put ikad nanese u Vašington,
molim vas da me posetite. To bi mi mnogo značilo. Alis.
Džonatane, javi se... Je li neko video g. Robinsa?
Nataša? Ljudi, da li ste videli g. Robinsa?
Soni, nadam se da si video g. Robinsa.
Da li ga je iko video?
Zdravo, Spensere. -Džonatane, ceo grad te traži.
Moraš da budeš u studiju za sat vremena.
Pitam se da li sam ispunjen kao što sam mislio.
Ispunjen? Kako to misliš?
Padne li ti ikad na pamet da si živeo misleći da ti je život savršen?
A opet, sećanja tvrde suprotno? Možda si nešto propustio?
Džoni, dragi, kad mi je otac dao ovu firmu,
nije rekao: Tvoji klijenti će morati da se osećaju ispunjeno.
Već: Moraće da zarade gomilu novca.
Upravo si potpisao ogroman ugovor. Ovo ti je 40. godina.
Nema lakšeg posla na svetu. Izađeš na binu, smeškaš se,
kažeš neku otrcanu foru. Lako zarađen novac.
Dobio sam pismo od nekog deteta. Kaže da je inspirišem.
Sjajno. Svi volimo da inspirišemo buduće generacije.
Navelo me je da počnem drugačije da razmišljam o stvarima.
Ne sviđa mi se kako to zvuči. -Spensere, agent si mi.
Zaradio sam ti više novca nego što zaslužuješ. Saslušaj me na tren.
Zanima me zašto inspirišem tu devojčicu.
Zanima me šta sam uradio u životu da je osetila potrebu da mi piše.
Olakšalo bi mi savest kad bih znao
da sam tako uticao na to dete da bi moglo da postigne velike stvari.
Džonatane... -G. Robinse, treba da završite poziv. Polećemo.
Molim vas da se vežete. -Dobro. -Ti si u avionu?
Reši to, Spensere. -Džoni. Džonatane!
Sranje. Dobro došao u Ameriku.
Zdravo.
Zdravo? -Da, izvinite. Završavam Harolda.
Izvolite. -Konačno. Prijavljujem se. Džozef Rej.
Imate zanimljiv glas. Jeste li iz Kanade? -Nikako.
Čekajte malo. Jeste li vi slavna ličnost?
Nemojte nikom da kažete.
Glumite u seriji "Dauntonska opatija", zar ne?
Ne. Bojim se da ne.
Ma zakleo bih se. Obožavam tu seriju.
Divna serija. -Istina.
Mogu li sad da se prijavim? Džozef Rej.
Evo vas ovde. Džozef Rej. Dobili ste jedini bračni krevet
u celom motelu. Ovde piše da ostajete...
Čudno. Piše da ste zaboravili da unesete datum odlaska.
Nisam zaboravio. Samo nisam bio siguran.
Izvinite, vaš glas mi neprestano odvlači pažnju.
Kao da pijem čaj s engleskom kraljicom.
Nedelju dana. Recimo, nedelju dana.
Moraću da vam naplatim unapred. -Nema problema.
Gotovina. -Nema problema.
Trideset pet je noć, sedam noći... Trideset pet puta sedam...
To je 270, imamo 140.
Da vidimo, to je...
To je 250 dolara. -U redu. Nek bude tako.
U redu, g. Rej. Još samo da vidim neki dokument.
Da, naravno. Sekund.
Izvolite.
Ovde piše Džonatan Pol Robins.
To ime ne piše na rezervaciji.
Često koristim pseudonim radi privatnosti.
To je ime koje čovek koristi da bi bio manje upadljiv.
Zato što glumite u "Dauntonskoj opatiji"?
Samo što ne mogu da vas prijavim pod ovom rezervacijom
ako ime nije isto kao ono u dokumentima. Politika firme.
Zaboravimo rezervaciju za Reja i rezervišimo je na moje ime.
Mogao bih da zaspim slušajući vaš glas.
Snimate li knjige? Voleo bih da vas slušam kako čitate.
Hajde da promenimo rezervaciju.
Otkazivanje se naplaćuje ako je ostalo manje od 24 sata.
Politika firme. -Uradite sve što treba da budem u sobi za pet minuta.
Bio bih vam veoma zahvalan.
Stavićemo vas u sobu broj...
Da vidimo... Sobu broj tri.
Ključ sobe. Broj sobe piše ovde.
Krevet je bračni. Bio je rezervisan na Džozefa Reja.
Hvala najlepše.
Super. Mogu li još nekako da vam pomognem?
Da. Gde je najbliži pab? -Pab? Bože mili.
Živeo! Da, kafić je... Desetak minuta peške.
Prokletstvo.
Došli ste zbog onoga s porezom?
Samo na piće.
Šta pijete?
Da slučajno nemate "boun"?
Šta ste rekli? -Ima li nekih problema? -Ne znam još, ima li?
Nisam došao da se svađam, već da popijem nešto.
Hoćete li da naručite ili ćete mleti kao da ste engleski kralj?
Direktni ste. To mi se sviđa.
Držite li crno vino u svom ugostiteljskom objektu?
Može čak i kalifornijsko.
Možda neki fini pino iz Paso Roblea?
Imamo ga u kutiji u frižideru, ali ne znam odakle je.
Da pogledam? -Može džin i tonik. -Dobro.
Još si ljut što smo dobili rat? -Ako mislite na II svetski rat,
veoma smo zahvalni našim saveznicima.
Mislim na revoluciju. -Bili, umukni i prestani da izazivaš gosta.
On je tebe prvi izazivao. -Umukni i pij svoje pivo.
Hvala. -Daleko ste od kuće. Pokvario vam se auto?
To je sigurno bio univerzalni apropo.
Ovde ste tek tri minuta, a već ste pokazali
da znate da date ljudima do znanja da su gluplji od vas.
Mislim da se nešto izgubilo u prevodu.
Idemo iz početka. Ja sam Džonatan.
Vi ste moja šankerka, a kao takva,
zauzimate vrlo uzvišen položaj u opštem stanju stvari.
Drago mi je što smo se upoznali.
Rubi. -Zovete se Rubi?
Smeta li vam to? -Samo je ironično.
Četrdeseta godišnjica.
Nije važno. Dobro, Rubi, živite li dugo u ovom gradu?
Ceo život. -Sviđa li vam se?
Jeste li proveli ovde više od pet minuta? -Znači ne?
Ovo mi je dom. To je sve.
Nije neobično imati komplikovanu dinamiku
s mestom u kom čovek odrasta.
To se stalno dešava. Verovatno ste odseli
u jednoj od onih velikih vila iza krivine.
Turisti. Bogate seronje dolete na nedelju dana godišnje.
Vi ste skrenuli desno posle krivine, a trebalo je da skrenete levo.
Završili biste s ostalim slatkim turistićima.
Pravili biste selfije, pili indijsko svetlo pivo.
Umesto da ste u baru s meštanima,
koji u ovoj rupi žive cele godine.
Odseo sam u motelu malo dalje.
Bolje otpusti svog putničkog agenta.
Rubi, gde je ta žestina? -Stiže.
Samo sam proveravala da već ne povraćaš po podu.
Divno.
Ako vas put ikad nanese u Vašington,
molim vas da me posetite. To bi mi mnogo značilo. Alis.
Ovo mi neće odgovarati.
Ne mogu da verujem da si tamo.
Jasno ti je da proveravam to mesto na Guglu?
Imaju mnoštvo problema. -Kakvih, na primer?
Krpelje. Krvožedne krpelje.
Očekivao sam da ćeš reći "naoružane republikance".
Nema razloga da budeš tamo.
Najgore što sam našao jesu dva Dejvija Kroketa.
I mrtve životinje na zidu.
Bože. Ušao si u horor film. To je to, zar ne?
Javiće mi da te je obezglavio nekakav seljačina iz divljine.
Biće ti drago da čuješ da sam iznajmio kuću
u uglednijem delu grada. Bendžamin mi ju je našao. Lepo izgleda.
Kuću? Znači ostaćeš? -Da. Idem na odmor.
Postaćeš sveštenik? -Misliš bogoslov?
Sveštenik ili ne, samo se vrati. Mreži se to neće svideti.
Molim te, zarađuju na meni 40 godina.
To je najmanje što mogu da uradim. Moram da idem. U redu?
Džonatane, nemoj da moram da šaljem nekoga po tebe u Ameriku!
Spensere, veza se prekida.
Donesi mi bocu!
Spektakularno. Zaista. Arhitektura. Obožavam ugljenični čelik.
Stvarno spektakularno. -Hvala bogu. Evo ugovora.
Potpišite se na isprekidanu liniju... -Moj asistent Bendžamin može...
Nema problema. Samo se potpišite ovde.
Eto.
Nema povraćaja ni zamene.
Kako hodalica? Uđite u gajbu, ja ću ovo rešiti.
Amanda, strava cipele. -Mislim da dobro izgledaju.
Zar niste na turneji? -Bili smo, ali...
Redžinald je saznao da mu je kojot pojeo mačku.
Novi zakupac? -Da.
Molim? Zvučiš kao Džejms Bond, čoveče! Žestoko!
Hvala. Valjda. -Ja sam Denis Vejd.
Ali većina me zna kao Sićušnog čekića. Možda si čuo za mene.
Sićušni čepić? -Sićušni čekić.
Ja sam tvoj novi stanodavac.
Izvoli. Poklon za useljenje.
Snimili smo ga prošle nedelje. Čuvaj ga.
Sićušni čekić praši Ameriku.
Inspirativno. -To mi reci! "Birmingemska banda".
Obožavam tu seriju. Gledao si je? -Nisam.
Moraš. Irski gangsteri.
Nije mi loš izgovor. Šta kažeš?
Amanda, ja ću ga preuzeti.
Nema povraćaja ni zamena. Evo ključa, srećno.
Biće mu dobro. Ja ću se pobrinuti za njega.
Dođi, dušo!
Dome, slatki dome. Moja kuća je tvoja kuća.
Dođi. Imam dve sobe za sebe, jer ponekad ne znam u kojoj bih spavao.
Problemi s novcem. Dođi.
Remek-dela. Na njima je moja malenkost.
Bezvremenska umetnička dela. Vatra, anđeo...
Imam malu saunu, muzički studio.
Sigurna soba. Za svaki slučaj. Svet je poludeo.
Ti si gore. Strava.
Ovo je kuća tvojih roditelja?
Ne, to je moja gajba. Ja živim ovde.
Zimi volim da odem na ostrva. Ne podnosim sneg.
Veoma lepa kuća za mladića tvojih godina.
Hvala, čoveče.
Ovde je kuhinja. Posluži se svime iz frižidera.
Sviđa ti se, zar ne? To je moj pogled.
Svetlana! Dođi, dušo.
Ovo je moja žena. Iz Rusije je. Naš novi zakupac.
Juče sam stavila oglas. -I evo našeg novog prijatelja.
Više poznanika u ovom trenutku.
Dugo sam govorio da je iz istočne Evrope,
ali onda mi je rekla da je Rusija u Aziji.
Da ne poveruješ, zar ne? Čoveče, ona je Azijka.
Pa... -Uglavnom, Svetlana, ovo je...
Kako reče da se zoveš? -Džonatan Robins.
Drago mi je.
Svetlana. Svetlana!
Šta to radiš? -Pozdravljam se.
On je gost, ne poni na sajmu.
Uopšte nisi zabavan, Denise.
Džonatane, piće? -Bože mili, da!
Bila sam šanlerka u Rusiji. Spremiću ti nešto posebno.
Šta je bilo?
Znam, žao mi je. Zbog svega toga s njegovom mačkom.
Pet minuta. -Doneću svoj sićušni čekić.
Da, čoveče. Došla je pre nekoliko nedelja.
Četvrta žena. -To mi zvuči mnogo.
Ma kakvi. Obično ih imaš oko pola godine,
a onda nestanu sa svojom zelenom kartom.
Ali Svetlana je drugačija. Mislim da sam se zaljubio u nju.
Voli da vežba. Stalno trči. Pazi da i ja budem u formi.
Znao si da je osvojila zlatnu medalju u Aziji u atletici?
Za Rusiju? Zar nije rekla da je bila šankerka?
Čoveče, ona je mnogo toga.
Tek da znaš, vrlo smo tihi.
Pravi se da nas uopšte nema.
Ali ako ti nešto zatreba, samo pokucaj na vrata naše sobe.
Verovatno neću. -Dobro.
Znam da smo se tek upoznali, ali momci i ja ćemo svariti
džinovsku buksnu i plutati u bazenu kao kornjače.
Ako želiš da se pridružiš... -Ne, hvala. -Sigurno? Dobro.
Vi to mene uhodite?
Izvinite. Živite ovde? -Da.
Niste mi ostavili utisak da ste majka.
Izvinjavam se. Loš izbor reči.
Danas sve ide naopako. -Zanimljivo.
Kako mogu da pomognem? -Dobio sam ovo pismo i...
Došao sam da upoznam devojčicu koja ga je napisala.
Devojčicu?
Dajte da vidim.
Ðavo me odneo!
Rubi, ko melje na vratima? -Za tebe je.
To ste stvarno vi!
Očito je došlo do greške.
To ste stvarno vi. G. Robins je na mom pragu.
Ovo je suludo. Rubi, imaš li ti veze s tim?
Ama baš nikakve. -G. Robinse, vaša sam najveća obožavateljka.
Najveća obožavateljka.
Pismo...
Rukopis je kao da ga je pisalo dete.
Da, posle poslednjeg moždanog ne pišem najbolje.
Ruke mi se malo tresu, znate? -Sad svakako znam.
Oduševljen sam što me gledaju na ovakvom mestu.
Nemojte samo stajati na verandi. Uđite.
Rubi, donesi čoveku piće, kafu, šta već želi.
Vi Britanci volite viski, zar ne?
Piće u ovom trenutku deluje kao najgori potez.
Morale smo da ga pozovemo u kuću. To je g. Robins.
Ne znamo to sigurno. -Gledam ga svakog dana.
Daj mi krekere, Rubi. Gde su krekeri?
Gde je ona moja tacna? Sećaš li se tacne
s moje rođendanske proslave? -Da. Eno je.
Čist viski.
Živeli!
"Vajld turki".
Dobar je. -G. Robinse, ostaćete da zamezite?
Naravno. I molim vas, zovite me Džonatan.
Izvolite.
Ovo izgleda izuzetno jedinstveno. -Ne stidite se.
Probajte.
Eto ga. Rubi, hoćeš ti? -Ne bih, bako.
Džonatane, još ne mogu da verujem da ste u mojoj kući.
Od svih pisama koje dobijate, odgovorili ste na moje.
Dobijate ih sigurno hiljade dnevno.
Začudili biste se šta mi sve stiže poštom. -Poštom. Super.
Rubi, poštom, ne imejlom. -Skapirala sam, bako.
Koliko dugo ste u gradu? -Samo sam u prolazu.
Imam ranije ugovorenu obavezu.
Radim na promociji ovde u Americi i...
Bili ste mi usput pa...
Mislio sam da bi bilo lepo iznenaditi takvu obožavateljku.
Šteta. Bilo bi divno da ostanete na večeri.
Baš šteta. Alis, bilo mi je zadovoljstvo.
Rubi. -Hvala što ste došli. Možemo li da se fotografišemo?
Naravno. -Rubi, fotografiši nas.
Hajde. -Dobro. -Za stočićem. -Dobro, dobro.
Osmeh!
Možda da se malo približite?
Još malo.
Poljubite je u obraz. To bi bilo lepo.
Lepo.
Doviđenja. -Ispratiću vas.
Stvarno ste samo svratili da biste pozdravili baku? -Da.
Često sitnice imaju najveći značaj za moje obožavaoce.
Čuvajte baku.
Moraš da čuješ moju kišu, repuj, čoveče. Ovo je direktno iz srca.
Svetlana, ljubavi, osećaš li to? Ovo je tek početak, dušo.
Riči! Ljudi, ljudi!
Džejms Bond! To!
Ljudi, stišajte muziku. Ovo je moj novi prijatelj.
Džejms Bond!
Džonatan. Zdravo. -Donesimo ti nešto za piće.
Riči, donesi piće mom prijatelju. On je naš gost.
Ne bih. -Ne treba.
Dobro si? -Mislim da me je malo šokirala tvoja kuća.
To što sebi možeš da priuštiš nešto tako lepo,
a onda je napuniš ovom ruljom.
Hvala, čoveče. Cenim to.
Bend u poslednje vreme kida. -Stvarno zarađuješ novac?
Gomilu!Ludilo! Ljudi izgleda vole ono što radimo.
Izumeli smo novi žanr. Mešavina repa i Big benda.
Kapiraš? Mi to zovemo big brep.
Kapiraš? Big bend rep!
Moraćeš da paziš da ne pogreše kad budu pisali.
Džejms Bond! -Dušo. -Jesi li gladan?
Napravila sam...
Bila sam veoma poznata kuvarica u Rusiji.
Polako, tigrice.
Moramo da ti odsviramo nešto. -Stvarno ne morate.
Riči!
Riči, izvadi opremu. Odsviraćemo nešto Džejmsu Bondu.
U poslednje vreme gotivim fagot. Čuo si nekad za fagot?
Verovatno ne u ovom kontekstu.
Ti si verovatno najstariji tip koji je bio ovde.
Hvala, valjda. Kad smo već kod toga,
zašto iznajmljuješ kuću? Ne izgleda da ti fali novca.
Svetlana to voli. To je totalno njen fazon.
Bila je psihijatrica u Rusiji. Obožava ljude.
Zar nije bila... -Denise! -Šta je bilo, Frenk?
Video si mi majicu? Ne mogu da je nađem.
Onu s tigrovima? Koju si kupio na Baliju?
Frenk, na tebi je!
Ludilo. Hvala, Denise. -Nema problema, brate.
Pomoći ćeš Ričiju s opremom? Odsviraćemo nešto Džejmsu.
Džonatanu. -Dobro, izvini.
Sutra letim. Moram da se spakujem.
Ne, ne, ne. Izgledaš kao da si pod stresom. Imam ideju.
Znaš da držiš kameru?
Snimaj me.
Sićušni čekić je u kući!
Jesi li ti stvarno onaj iz "Džejmsa Bonda"? -Da. -Strava.
Hoćeš? -Čokolada? -Da.
Hvala.
Baš je dobro. Ti ih praviš?
Fantastično. -Hvala. Puna je ekstazija.
Šta? -Bez brige. Bila sam lekarka u Rusiji.
Čoveče. Izvukao se.
Zdravo, tebra.
Pravi si ludak. Sinoć si pokušao da se ubiješ.
Nisam. -Sreća pa nisi. Kako si?
Dobro. -Polako. Sinoć si popio dovoljno tableta da ubiješ konja.
Nisi. Uvek sam to hteo da kažem.
Žao mi je što Andželina začinila tvoj kolač.
Dobro joj ide. To je njen fazon.
Umalo si se utopio pa...
Koliko je sati?
Mislim da je četvrtak. -Da, četvrtak.
Bože, propustio sam let.
Gde mi je telefon?
Nadam se da mi nećeš zameriti. Gledao sam da li treba da
pozovem tvoju ženu da joj kažem da si mrtav,
ali nisam našao nikakvo ime od milja. Ono, ljubav i tako.
I treba ti bolja lozinka od četiri nule.
Upao sam dok si rekao keks.
Razveden sam. Bojim se da bi to rado čula.
Teško je to, tebra.
A ti, Svetlana? Bi li bila tužna da umrem?
Zavisi. Da se desi okrutna saobraćajka...
Okultna saobraćajka? -Okrutna. Okultna? Ovo je košmar.
Telefon, molim te.
Hvala.
I da, jesi li ti slavan?
Andželina se kune da te je prepoznala iz neke serije "Dauntonska opatija".
Obožavam "Dauntonsku opatiju".
Verujem da ste mi oboje mnogo pomogli,
ali mogu li dobiti trenutak da se oporavim?
Želiš da... Izvini.
Bez žurbe.
Gledam iza, hej, moj pas je iza, šta?
Imam nešto s brepom..
Zdravo! Samo da ti kažem da ću se i zvanično odjaviti.
Žao mi je zbog žurke. Nisam hteo da ti upropastim odmor.
Istini za volju, došao sam u potrazi za nečim glupim.
Uopšte mi nije uspelo. -A šta to?
Nedavno mi je preminuo prijatelj, a nisam mu došao na sahranu.
Zbog toga sam počeo da razmišljam o svom životu.
Bedak, tebra.
Došao sam u potrazi za odgovorima, novom perspektivom,
ali ništa od toga. -Nisi bio na prijateljevoj sahrani.
Brineš da neki neće doći na tvoju? -Na neki način, da.
U mojim godinama čovek misli o tim stvarima. Nasleđu.
O tome šta bi ljudi mogli da govore o tebi kad te ne bude.
To je totalni Ebenizer. -Ebenizer?
Da, Ebenizer Skrudž.
Imao je viziju kako mu niko nije došao na sahranu.
Bio je bogat, uspešan. Nikoga nije bilo briga.
Ljudi su samo došli da jedu.
Nisam očekivao tako prikladnu analogiju.
Da, čoveče. Napisao sam pesmu o tome. Slušaj.
Ebenizer Skrudž, Ebenizer Skrudž,
toj faci novac nije bio tuđ.
Svinje su došle samo da bi ždrale na sahrani. Pauk...
Pauk, pauk, i pacov, uzeli su mu zavese i sve to.
Pacovi, svinje, pauci. Veoma precizna analogija
za talog društva o kome taj roman govori. -Roman?
Hoćeš da kažeš da nisi gledao "Mapetovu božižnu priču"?
Ebenizer Skrudž, batler iz "Betmena".
Pacov Rizo, žabac Kermit. Znaš, svinje i pauci.
Dikens bi se veoma ponosio.
Tip iz "Betmena" nije hteo da da pacovima ugalj za vatru.
Kidam se iznutra kad se toga setim.
Znaš šta je Ebenizer Skrudž uradio?
Otkrio je da je bolje usrećivati druge
nego biti srećan i sam.
Živeo sam na autopilotu.
Nisam obraćao pažnju na stvari poput toga...
Da popijete vrlo loše pivo ili...
Upoznam nekoga koga inače ne bih imao priliku da upoznam.
Misliš na mene?
Jasno ti je da Mapeti nisu napisali "Božićnu priču"?
Sereš! -Ne.
Učiš dok si živ.
Ima još piva u frižideru ako hoćeš.
Može.
Ali delovalo je tako stvarno. Kapiraš me?
Ne možeš da porekneš da postoji odnos
između tipa koji glumi velikog Dikensa i pacova Riza.
Sve ovo je stvarno fascinantno.
Čoveče! -Činjenice.
Mogla si da kažeš nešto, odgovoriš mi.
Daš mi do znanja da si dobila poruku.
Kažeš da ti je žao, a onda dodaš ostalo sranje koje nije važno.
Zašto si se uopšte izvinio? -Nisam hteo to da uradim. Žao mi je!
Ali nije trebalo da ga onako gledaš.
Samo je on primetio da sedim sama.
Rekao sam ti sto puta da ga ne gledaš tako! Moraš da me poštuješ!
Sve radim za tebe! Zašto mi to radiš?
A šta ti hoćeš? -Izvinjavam se. Pio sam unutra,
a divna žena za šankom me je zamolila da podsetim Rubi da je pauza gotova.
Ima pune ruke posla s vrlo entuzijastičnom gospodom
koja su na šestoj-sedmoj rundi tekile.
Samo prenosim poruku.
Završićemo ovo kasnije.
Šta to radite? -Samo sam došao na piće.
Zar nemate važnijih obaveza? -Otkazane su.
Ne tiče me se, ali... -Istina, ne tiče.
Ali hvala.
Do kad ostajete?
Možda ostanem još neki dan. Da doživim i ostatak kraja.
Zašto biste to hteli?
Cigareta? -Može.
Rubi, važi li još poziv na večeru s vašom bakom?
Ako ne kažem sad, nikad više mi se neće pružiti prilika.
Hoćete da li zaplešete sa mnom, g. Robinse?
Bilo bi mi zadovoljstvo, Alis.
Dolazim ovako svake večeri, samo da upijem atmosferu.
Stvarno je vrlo lepo. Mada hladnjikavo.
Većina ljudi toliko žuri da i ne primeti da na nebu ima zvezda.
Ja godinama nisam usporio.
Sve više mi se čini da nisam propustio samo zvezde.
Stalno mislim... Na sve te sitnice.
Na kraju se svedu na mnogo toga. -Možda na ceo život.
Imate li dece? -Sina.
Naš odnos je sporadičan.
Nije me zvao celu večnost,
što je dobar pokazatelj da sam strašno podbacio kao otac.
Ja već 25 godina ne razgovaram sa ćerkom.
Ostavila mi je Rubi i otišla iz grada s dečkom propalicom.
Nije se vratila. Ni pismo mi nije poslala.
Dvadeset pet godina?
Izneverila sam svoju ćerku. Znam da jesam.
Zato se više trudim s Rubi.
Molim se da ne završi kao njena majka,
ali teško je to izbeći kad živiš ovde.
Mogla bi da ode, školuje se.
Ostala je zbog mene. Ima dobro srce.
Ali ovde vene.
Alis...
Lagao sam kad sam rekao da sam u prolazu.
Stvarno sam došao samo zbog vašeg pisma.
Ali mislio sam da ga je napisalo dete.
Da budem iskren...
Umro mi je dobar prijatelj.
Nisam mu došao na sahranu.
Bio sam previše važan da bih se uopšte javio
ili odgovorio na govornu poštu.
Počeo sam da razmišljam o svom životu i to me je uplašilo.
Čime sam ja zaista promenio nešto u svetu?
Spasavao živote? Izlečio rak?
Borio se za mir u svetu?
Većina ljudi to ne može.
Brinuo o detetu ostavljenom na pragu?
Ali nešto iz vašeg pisma me je dirnulo.
Napisali ste da sam vas inspirisao.
Zanimalo me je šta. Zašto vas inspirišem?
Džonatane, ljudi su me ostavljali, umirali.
Othranila sam dete, a nisam imala mnogo.
Ali svakog dana ste mi se smeškali s TV-a.
Bili ste mi poput člana porodice.
Promeniš jedan život, Džonatane.
Ako promeniš samo jedan život, isplatilo se.
Nikad neću zaboraviti to što ste došli ovamo.
Ni ja.
Morao bih da krenem. Pozdraviću se s Rubi.
Naravno.
Rubi, samo sam hteo da vam zahvalim na ovoj noći.
Jeste li dobro?
Jesam.
Glupo. Pala sam na šank pokušavajući da dohvatim najvišu policu.
Razumem. Onda ću vam poželeti laku noć.
Hvala još jednom.
Hvala.
Mnogo ste je usrećili. Dugo nije bila takva.
Bilo mi je zadovoljstvo.
Laku noć.
Trebalo bi da nađemo tipa i izmlatimo ga.
Moji dani tuča po kafićima su daleka prošlost.
Izgledaš mi fit. Koliko imaš, 45-50?
Imam 70 godina.
Svejedno. To nije u redu. -Šta je trebalo da kažem?
Ako neko ne želi pomoć, ne možeš da ga nateraš.
Iz tebe izlazi mudrost 70-godišnjeg gurua.
Odakle ti to? -Stvarno. Ako neko ne želi pomoć,
ja ne mogu da mu pomognem. -Ti si to rekao.
Ništa više ne mogu da uradim.
Bar je stara gospođa divna. Planiraš da mazneš tu bakicu?
Šta si ono ranije pušio? -Hoćeš malo?
Ne, hvala. -Dobro.
Mislim da bi trebalo da glumim u pozorištu. Mislim da moram.
Zbog sebe. -Kakvom pozorištu?
Šekspir s jednim glumcem.
Makelen je tako, Penington, Sajmon Kalou, Rodžer Ris.
Gledao sam Gilguda kako izvodi uživo
Šekspirov "Sedam doba čoveka". Zašto ne ja? Jednom?
Moj drugi posao u Čičesteru...
Ser Džon Gilgud je bio u trupi. Reditelj Robin Filips
bio je toliko ljubazan i objavio da je i novi Gilgud u trupi.
To je trebalo da bude moja sudbina.
Imaš 70 godina. Možda uskoro umreš.
Čini mi se da ne bi trebalo da odlažeš tako nešto.
To ti je moja guruovska mudrost. -Hvala.
Fit 70-godišnjak. I još zdrav!
Izgledaš kao da imaš jake kosti.
Dobro, dobro, Bonde.
Kad imaš san, ne smeš dozvoliti da ti se sve drugo ispreči.
U Indiji sam jednom gledao čoveka
koji je svoje testise koristio kao bongo bubnjeve.
Stvarao je predivne zvukove na njima.
To me je inspirisalo. To je prava predanost umetnosti.
Mislim da različito definišemo umetnost.
Goli testisi, čoveče. Ja imam sve.
A taj čovek je imao samo testise.
Suština je u tome da ne smeš da odustaneš od sna, Bonde.
Upotrebi to. To ti je inspiracija.
Još jednom hvala, Denise. -Nema na čemu.
Divim ti se što si postigao ono što si hteo u životu.
Hvala. Živeli.
Dobro pivo. Hoćeš sos? -Da, može.
Imamo pikantni senf, kečap, sriraču, roštilj.
Roštilj. -Važi, "Kazino rojal".
Spensere, nadam se da je važno.
Je li ti bankovni račun važan? -U ovom trenutku nije.
Trebalo bi da bude. Zvali su me iz mreže.
Gledanost pada. Hvata ih panika.
Moraš da se vratiš što pre.
Neću da se vratim dok ne nađem odgovor.
Smisao života? Saslušaj me sekund.
Svi umiru. -Moram da idem, Spensere.
Bilo je divno. -Čekaj, Džonatane...
Sranje.
Nadam se da kupujete za nekog drugog.
Zar nisam sinoć spomenuo da volim da obučem odoru
i plešem u štiklama?
Odoru? Ta reč ne postoji.
Postoji. Velika fensi odora.
Ono sinoć...
Nemojmo o tome.
Pitao sam se da li biste mi danas pokazali grad.
Prave lokalne atrakcije.
Ili čak van grada, ako mislite da bi trebalo da vidim nešto.
Šta ja imam od toga? -Moje društvo.
Dobro. Kupite mi ovu odoru i dogovoreno.
Džemper.
Kupiću vam ga.
Kad smo se upoznali za šankom,
niste izgledali kao neko ko ume da se zabavlja.
Pre da ćete mi slomiti vilicu.
To ide uz taj posao.
Ovdašnja klijentela više voli da hvata za dupe i zviždi,
pogotovo kad popiju. -Morate rano da povučete crtu.
To ih neće sprečiti.
Baš ste našli kulturan ugostiteljski objekat.
Mislite da želim da budem ovde? -Niste rekli.
To je posao. -Posao? To mogu da razumem.
Vidi ti to. Knjižara.
Hoćemo li? -Vrlo uzbudljivo.
Ako nemate da kažete nešto lepo, nemojte ništa da kažete.
Vidi ti to! Niste potpuno lišeni kulture u ovom gradu.
"Škotska drama". -O čemu govori?
Niste je čitali? -Ne. Zašto bih?
Bože, mladi traće mladost.
"Orkanski visovi"? -Ne.
"Tes od roda D'Ebervila"? Tomas Hardi.
Pretpostavimo da će odgovor na sve biti ne.
Dobro, uzmite korpu. Hajde!
Ima još. Džojs. -Mogu li da dobijem korpu?
Konrad. Luis. Da, Luis.
Tolkin. Česterton.
Tekeri, Raskin, Haksli.
Za 50 dolara dobićete čitavo klasično obrazovanje.
Dobro, štreberu. Ali znam šta ćemo posle.
Nešto stvarno otmeno.
Svi drugi. Trebalo je da mu vidiš lice.
Najbolji sto. Napred u sredini.
Znaš da nisi normalan? -Kakav sarkastičan kompliment!
Mislim... Više nema takvih poput tebe.
Verovatno nema. Ja sam neka vrsta relikvije.
Pun si priča, putovanja, doživljaja.
Da bi čovek imao priče, putovanja i doživljaje,
treba samo da ustane i uradi to.
Nije to tako lako. -Zašto nije?
Kao prvo, treba ti novac. -Ne baš tako mnogo. -Dovoljno.
Dobro. Igrajmo igru Šta ako.
Da imaš novca, šta bi uradila? -Nema novca!
Zato i igramo Šta ako.
Šta bi uradila kad bi imala novca? -Koliko?
Ne znam. Dvadeset hiljada dolara.
To je mnogo novca. -Jeste. I? Šta bi uradila?
Ovo je glupo. -Nije. Hajde.
Zanima me.
Otišla bih u školu.
Da ne budem šankerka u usranoj birtiji.
Možda bih se odselila. U veiki grad, možda.
Kuda? -Ne znam. Njujork, Los Anđeles.
Putovala bi? -Naravno.
Koja škola? -Ne znam. Ovo je glupo.
Zašto? -Zato što nema ništa od toga. -Možda bude.
Nije glupo sanjati. Jedan čudan mladić me uči mudrostima.
Znam šta radiš, ali ne treba niko da me spasava.
Dobro je, jer to i ne nameravam.
Dobro.
Zašto si stvarno ovde? Znam da je turneja po Americi laž.
Neću to poreći, ali stvarno sam dobio pismo od tvoje bake.
I stvarno sam verovao da ga je napisalo dete.
Prešao si ceo taj put radi tog deteta?
Nije tako jednostavno.
U mojim godinama čovek želi da zna određene stvari.
Kad umrem, hoće li me se sećati?
Jesam li mogao da uradim nešto bolje u životu? Drugačije?
A nemaš odgovore?
Ja sam voditelj kviza.
Razveden. Jedva viđam sina i unuke.
Nisam otišao na sahranu dobrog prijatelja.
Kretenski potezi.
Dođavola, Denise!
Moj cimer. Promenio mi je ton zvona.
Trebalo bi da se javim.
Brajane.
Malo mi je blesavo da nosim povez na očima radi šolje kafe.
Iznenađenje. Čekaj.
Stani tu. Ne pomeraj se.
Skini povez.
Šta kažeš?
Šta misliš?
Ovo je pozorište. -Da, čoveče.
Kad si rekao da želiš da glumiš, sinula mi je luda ideja
da kupim staru salu u gradu pa radi šta hoćeš.
Znam da izgleda kao da ovde živi porodica rakuna
s previše dece, ali... Dovešćemo ljude da počiste.
Stavićemo još neonskih svetala. Šta ti već treba za Šekspira.
Bolje nekoliko reflektora. -Naravno. Samo reci.
Dirnut sam, Denise. Stvarno.
Juče me je zvao moj poslodavac.
Žele da se vratim.
Britanska vlada? -Ne misliš valjda stvarno da sam Džejms Bond?
Ma kakvi, samo te sprdam. -U redu je.
Znaš da ne možeš da odeš. -Bojim se da moram.
Zato sam te pozvao na kafu. Ali ovo nisam očekivao.
Šta je onda bilo sve ono o smislu života?
O tome da sanjaš predstavu u ovakvom gotivnom prostoru?
U pravu si.
Žao mi je, Denise. Izneverio sam te.
Valjda sam prestar da bih menjao put.
Kad stvarno dođe do toga.
Bar si iskren.
Izvini što ne mogu da prihvatim tvoj velikodušni poklon.
Šta ćeš uraditi s ovim mestom? -Ne znam. Možda striptiz-klub?
Da. Šipka je već tamo. Jedna tamo...
Tvoj um me fascinira.
To je onda to.
Uživao sam, Bonde.
Srećno! -I tebi. Nadam se da će Sićušni čepić osvojiti svet.
Sićušni čekić. -Znam.
Imam ideju. Ne pomeraj se.
Dobro? -Dobro. -Ne pomeraj se!
To!
Ti ovde, možda. Vi ovde.
Samo uđite. Dobro, dobro.
Šta je to? -Publika. Žele da vide nastup.
Da budem iskren, ne znam da li ga stvarno žele,
ali svima sam dao po 50 $ da dođu na pola sata.
Kakav nastup? -Odlažeš svog Šekspira pred publikom.
Imaš pozorište i publiku. Šta bi još hteo?
Probu. -Ma kakvi. Možeš ti to. Znaš kako se kaže.
Sad ili nikad.
Hvala što ste došli za mnom.
Čeka nas prava poslastica.
Danas ćemo gledati kako radi suvi genijalac.
Originalna Lisa Mone u nastajanju.
Da više ne dužim, molim vas za toplu dobrodošlicu
za neponovljivog, mit, legendu
Džonatana Robinsa!
Sve vas poznajem i neko vreme ću podržavati
ta neobuzdana stremljenja vaše besposlice.
Ali u tome ću oponašati sunce
koje dozvoljava niskim oblacima što nose zaraze
da guše njegovu lepotu na svetu.
Ali kad mu se prohte da opet bude ono što jeste,
pošto ga se užele, još više će mu se diviti,
dok provaljuje kroz nečiste i ružne magluštine isparenja
koja su izgledala kao da će ga ugasiti.
Došao si da me podmitiš da se opet družim s tobom? -Kamo sreće.
Ne, došao sam da ti kažem da odlazim. -Dobro.
Žele da se vratim. Ispostavilo se da stvarno pate bez mene.
Važna si osoba. -Možda.
Imaš moj broj. Javi se nekad.
Da znam kakva je situacija.
Je li to glas anđela ispred moje kuće? -Zdravo, draga.
Moram nazad u London. -Bilo je divno. Hvala.
Nema na čemu.
Gledajte kviz i dalje. -Znate da hoću.
Dobro. Odoh.
Zbogom, g. Robinse.
Svetlana, bilo mi je pravo zadovoljstvo.
Nedostajaćeš mi.
Čuvaj mi je. -Hoću.
I srećno s fitnes snimkom, konobarisanjem, lekarskim pozivom.
Čime se već baviš. -I dalje ću pokretati svet.
Denise.
Bilo mi je neočekivano zadovoljstvo. -Nedostajećeš mi, tebra.
Kad budeš u Londonu, potraži me. -Znaš da hoću.
Da, ako stvarno budem glumio Šekspira tamo,
da li biste oboje bili moji specijalni gosti?
Prvi red! -Važi.
Zdravo.
Tvoj grob me i dalje, nekim čudom, osuđuje.
Ali nemam s kim da razgovaram.
Malo sam glumio Šekspira u jednom smešnom gradiću.
"Henri IV, deo prvi".
Ismejao bi me ili urazumio.
Imao sam čudan osećaj
da je ljudima možda stalo do mene.
Ne zbog onoga što sam uradio, već možda zbog mene samog.
Tebe ne bi bilo briga da li sam postao neko.
Tebi je bilo stalo jer ti je bilo stalo do mene. Jednostavno.
Znam da ti nije bilo omiljeno, ali...
Nedostajaćeš mi, prijatelju.
Halo?
Polako, polako.
Ne, samo me saslušaj. Doći ću čim uzmognem. U redu?
Stižem.
Rubi, mogu li ja da uradim nešto? -Ne znam.
Ne žele ništa da mi kažu.
Samo trčkaraju uokolo i guraju stvari u nju.
Nisam znala koga da pozovem.
Sve će biti u redu.
Onaj dečko, onaj kog sam video s tobom...
On te je povredio?
Da.
Znaš da to nije u redu?
Znam.
Zaslužuješ bolje od takvog smrada.
Znam.
Hvala što si došao.
Halo? -Dejvide, Džonatan je.
Bio si u pravu, Dejvide. Bio sam grozan prijatelj.
Jesam li u raju, g. Robinse? -Alis, živi ste.
Za sad jesam.
Prevalili ste toliki put radi mene?
Rubi me je pozvala. -Vidim da vam je stalo do nje.
Možda ćete morati da pazite na nju kad me ne bude.
Bićete vi dobro. Idem po lekara.
Džonatane, neću biti dobro. Razumete?
Ali spremna sam. Gospode, spremna sam.
I znam kuda idem.
A vi, Džonatane? Znate li kuda idete?
Više ne znam.
Najvažnije je da čovek sebi to prizna.
Džonatane, sećate li se šta ste mi rekli u mom dvorištu?
Da ste zaboravili sve one sitnice u životu.
Šta god budete radili ubuduće, upamtite jedno.
Usredsredite se na sve te sitnice
i garantujem vam da ćete na kraju promeniti nečiji život nabolje.
Neko ti je nešto ostavio.
Donesi pravu odluku.
POZORIŠTE HENRI O'KONOR
Dobro je, Bravo, Pole.
Dobro izgleda!
Rubi! Došla si!
Rekao si da donesem odluke čak i ako ništa ne bude od toga.
Mnogo mi je drago.
Upisala sam se na nekoliko onlajn kurseva.
Razmišljam o školi za medicinske sestre.
Ali prvo bih možda malo putovala.
Možda negde nađem novi početak.
Zvuči kao vrlo dobra odluka.
Ovo je, znači, Engleska? -Da. Lepo je, zar ne?
Predivno.
A pozorište Henri O'Konor? -Da nekako odam počast velikanu.
Sigurno će mi se smejati. Da starac poput mene skače sam.
Koga briga?
A kviz? -Otpustili su me. Da.
Pocepao sam novi ugovor.
Razlaz je definisan kao sporazumni raskid
nakon mnogo godina verne službe.
Mreža mi je poslala lepu bombonjeru. -Žao mi je.
Ma ne. To je najbolje što mi se desilo.
Možemo li da razgovaramo o novcu? -Ako moraš.
Nisi morao to da uradiš.
Ako prijatelj koji ima ne može da pomogne prijatelju koji nema,
onda ne znam na šta je svet spao.
Zvučiš kao dr Sus.
Konačno! Genijalac koga si čitala.
Hvala. -Ako misliš da sam ja pomogao tebi,
skroz si promašila poentu.
Biću večno zahvalan tebi i tvojoj baki.
A sad se izvinjavam
jer imam odavno zakazan ručak za 15 minuta pa...
U redu je. Naći ću nešto drugo...
Hteo sam da te zamolim da nam se pridružiš.
Da, rado. -Vrlo dobro.
Samo tebe poznajem u Engleskoj. -Dobar početak. Hoćemo li? -Hoćemo.
SVE TE SITNICE
Mehurić slave traži ispred same čeljusti topa,
pa ko debeljuškasti sudija, stomaka punog masnih petlova,
što oštra oka, a propisne brade,
pun otrcanih primera i sentenci,
ulogu svoju igra.
U doba šesto u papučama je lutak presamićen,
s naočarima na nosu, s kesom uza se.
Na listovima mu smršalim landaraju
bestraga široke čakšire,
a glas nekada muški, a sad piska dečja,
pijuče i zviždi.
A poslednji čin,
k'o konac te čudne istorije burne,
drugo je detinjstvo, sušti zaborav.
Bez zuba, bez vida,
bez ukusa, bez ičeg.
Bravo!
MEDIATRANSLATIONS