Kast sand, kalk og soda inn i en 2000 graders Fahrenheit-smelteovn,
så får du flytende glass.
Dyktige glassblåsere samler smelteblandingen ved hjelp av hule rør,
og når de blåser, dannes det en boble som de kan forme.
Verktøyene og teknikkene stammer fra romertiden, men vi skal
skru opp varmen.
Vi er tilbake ved Nord-Amerikas største glasshytte
for å se ti eksepsjonelle kunstnere...
bekjempe ild med ild.
Og nå begynner moroa.
Stort eller hjem.
Og med stor risiko...
Herregud.
-Hvil på benken. -Jeg går alltid sterkt ut.
...stor belønning.
Ja, baby.
Overlever de vår glødende konkurranse, vinner de en livsendrende premiepakke
som vil etablere dem over hele verden som Best i Glass.
Jeg heter Nick Uhas. Velkommen til en helt ny sesong av Blown Away.
Jeg heter Rob. Jeg har blåst glass i over 30 år.
Jeg kommer til denne konkurransen som giganten.
Jeg heter Brenna. Jeg har en ett års gutt og en to års jente.
Jeg kan være en kjærlig mor,
men jeg er en ekstrem kraft i glasshytta.
Jeg heter Trenton.
Jeg liker å vinne, uansett hva det er.
Jeg heter John Sharvin. Jeg er glass-studiosjef.
Jeg får ikke blåst glass så ofte, men det er det jeg elsker å gjøre.
Jeg heter John Moran. Jeg er her helt fra Belgia.
Jeg skal ikke skryte, men jeg skal vinne.
Jeg heter Grace.
Jeg håper å inspirere andre ikke-binære transfolk.
Jeg ser få på mitt område.
Jeg heter Claire. Jeg ser på meg selv som en historieforteller i glass.
Det bringer kjærlighet og positivitet til verden.
Jeg heter Dan. Oldefaren min var totempel-utskjærer.
Jeg håper at når jeg er ferdig, blir det flere innfødte glassmakere.
Jeg heter Maddy og er fra Storbritannia.
Jeg er her for å tøye konseptmusklene mine.
Jeg er Minhi. Jeg later som om jeg ikke er konkurranseinnstilt,
men jeg elsker å bli undervurdert.
Da jobber jeg mye hardere.
Glassblåsere, velkommen til glasshytta.
Varmen er offisielt skrudd opp.
Jeg er fortsatt vantro til at jeg er her.
Dere har alle kommet hit med stort ry og enda større drømmer,
men av dere ti vil kun én bli best i glass.
Kunstneren må overleve ti utfordringer
og imponere vår eminente glasskunstner og faste vurderer,
Katherine Gray.
Glassblåsere, denne sesongen er forventningene mine høyere,
og det er fordi hovedpremien er større enn noensinne.
Ikke vær redd, vinneren får fortsatt en premiepakke verdt 60 000 dollar.
Det inkluderer kontanter
og et opphold på det verdenskjente Corning Museum of Glass.
Men på toppen av det, for første gang noensinne,
vil den vinnende finale-installasjonen bli utstilt på Corning.
Det er banebrytende. Jeg ønsker det. Det hadde vært fantastisk.
Utfordringene er tøffe.
Vi forventer at du presser dine tekniske ferdigheter til det ytterste
i en total streben for å bevise at du er bedre enn resten.
Det høres kanskje avskrekkende ut, men ikke fortvil, det kan gjøres.
Bare spør denne episodens gjestevurderer,
den første Blown Away-mesteren, Deborah Czeresko.
Deborah. Jeg kan ikke tro at hun er her.
Jeg elsker Deborah. Jeg er inspirert av henne.
Deborah er en kraft å regne med, og på godt og vondt
skal hun bedømme arbeidet mitt.
Å være i denne glasshytta var en omformende opplevelse.
Da jeg kom, trodde jeg ikke at folk ville forstå begrepene mine
eller forstå meg.
Men dette var min sjanse,
så jeg sluttet å bry meg om hva andre tenkte og fokuserte på meg selv.
Det gjorde meg mer selvsikker og til en bedre kunstner.
Utvikling, baby, det er greia.
Det fører oss til første utfordring.
Dere skal lage noe av glass, inspirert av hvordan dere utviklet dere
til kunstneren dere er i dag.
Det kan være profesjonelt eller personlig, en drøm, en identitet,
en hump i veien som innvirket på deg.
Vi ønsker å forstå reisen din.
Dere har fem timer på å designe, skape og presentere original glasskunst.
Dere blir bedømt ut fra konsept, kreativitet og tekniske ferdigheter.
Husk at kunstneren som ikke blåser oss vekk,
blir bedt om å forlate glasshytta for godt.
Jeg vil bli.
Glassblåsere, innta plassene, klar,
blås oss vekk!
DESIGNE
Første utfordring, jeg er spent.
Med dette berører jeg min identitet som filippinsk-amerikaner,
og det forestiller blod, svette og tårer
som jeg legger inn i mediet og håndverket.
Jeg har ingeniørbakgrunn.
Dette blir en stabel med hjul og tannhjul
som endres til en mer organisk, abstrakt form.
Jeg gyver bare løs på det.
Jeg lager noe som heter "Hold døra".
Jeg kom ikke hit alene. Folk som kunne snudd ryggen til meg,
holdt døra åpen og ga meg en sjanse.
Sånn kom jeg dit jeg er.
Jeg lager en glassskulptur
som skal ha en DNA-stokk-teknikk som går gjennom den.
Livet er som en tyggismaskin.
Du kan ikke velge, men må få mest mulig ut av det.
Jeg skal lage et sminkespeil.
Hver lille linse skal vise deg et annet perspektiv.
Jeg lager en kvinnesilhuett for å beskrive meg som kunstner
for å løsrive meg fra selvets uendelige kreativitetsslaveri.
Det handler om da faren min døde.
Han var 38 da han gikk bort.
Siden innså jeg at så mye av livet mitt var rettet mot
redsel for å dø i den alderen. Men det førte meg til kunsten.
Jeg har ADHD, ganske alvorlig tilfelle.
Dette innebærer utfordringen med å få en idé ut i verden.
INKUBATOREN
Glass er et ikke-binært materiale, som verken er fast eller flytende.
Jeg identifiserer meg som ikke-binær.
Dette er fysikaliserte skulpturer av glass som et homofilt eksemplar.
Jeg er spent.
SKAPE
Ok.
Jeg må feste hockeysveisen først.
Man må tøyle sveisen.
Absurd nok at jeg har en. Jeg må ikke rote den til.
Vi har en fakkel.
Ja, baby.
Der er hun.
Det føles godt å være i glasshytta.
Det er noe jeg har forberedt meg på en stund. Og jeg er spent.
Jeg kjører primært på adrenalin.
Jeg er en skikkelig stå på...
fyr.
Ja vel, først samle.
Første utfordring. Du vil ha en god start.
Det gir deg et tillitsvotum.
Det er veldig skremmende. Det er mange tunge aktører her.
Det er mye god konkurranse her, men jeg holder øye med Dan Friday.
Man må bare satse.
Den første utfordringen: "Sats stort eller dra hjem."
Det er bare vakkert.
Hva med talentnivået denne sesongen ?
Jeg er imponert.
Folk som Rob, Dan og Claire, John Moran, de har litt av et rykte.
De risikerer mye ved å være her.
Det kan være vanskelig å komme med nye ideer.
De kan sitte fast i et spor.
Jeg har sett det før.
Dette blir litt av en konkurranse .
Dette er kuppelen som skal ramme inn skulpturen av meg.
Å dra hit og forlate ungene var en av de verste avgjørelsene i mitt liv.
Jeg kunne ikke gå glipp av muligheten.
Fint å være i Blown Away-glasshytta.
Ja, presset er høyt, varmen er litt høyere.
Jeg er ikke heltidskunstner. Jeg har mye å lære.
Jeg er evig glass-student.
Deborah, hvem holder du øye med her?
Jeg er nysgjerrig på neste generasjon, de nye kunstnerne.
Folk som Minhi, Maddy, Grace,
Trenton. Jeg vil se hva de får til.
Blås. La oss få det varmere.
Blås. Og stopp.
Vi har ti nye glassblåsere. Tror du at det å se to sesonger
har forberedt dem på dette?
Jeg vet ikke om noen av dem kan forutse den mentale, fysiske
og emosjonelle utmattelsen denne situasjonen byr på før de er her.
-Ja. -Det er så krevende.
Det er tøft.
Jeg har aldri jobbet i et studio med ti glory hole i gang samtidig,
Så det er mye.
Vanligvis har du ingen andre kunstnere i en glasshytte, konkurrentene
puster deg i nakken og håper du blir eliminert.
Så mye press.
Det er mye hard konkurranse her.
Håper jeg vinner. Jeg er så konkurranseinnstilt.
Når jeg tviler på meg selv, tenker jeg på Beyoncé og prøver å være mer som henne.
Min største konkurrent, tror jeg, er meg selv. Jeg satser sterkt.
Jeg går hardt ut. Det er en del av min natur.
Akkurat nå skulpterer jeg basketballen.
Det er et memento mori, så det handler om da faren min gikk bort.
Et memento mori er en påminnelse om at du skal dø.
Det kommer fra tradisjonell kunst som symboliserer dette minnet om døden.
Jeg punkterer basketballen, og den symboliserer et hjerte.
Jeg håper det blir slik jeg vil. Det betyr mye for meg.
Livet mitt dreier rundt det å skape ideer, så dette er inkubasjonsegget.
Min lidenskap for glass er som intet annet.
Det tillater meg å granske meg selv som intet annet materiale.
Du må konsentrere deg fra begynnelse til slutt, og du kan ikke stoppe midtveis.
Det har gått én time.
Herregud.
Fortsett å dreie den og bare litt... Mer midt på.
Stokk er en gammel teknikk innen glassproduksjon.
Jeg elsker å gjøre det. Hvis jeg bare kunne dra stokk, ville jeg gjøre det.
Dette blir forhåpentligvis vridd stokk som vil se ut som DNA.
Claire er en av mine favorittkunstnere. Hennes design er utrolig.
Glass gir meg mot.
Jeg prøver stadig å bli litt bedre hver gang jeg går inn i glass-studioet.
Vi er fabelaktige allerede. Se på oss. Dette er fantastisk.
Dette blir hånda.
Jeg lager en hånd og en dørstopper.
Den er litt stor, men den er bra.
Jeg er her for mange og representerer min stamme, Lummi-nasjonen.
Og alle de som holdt døra åpen.
Du må huske hvor du kommer fra.
Den skulle ikke å bli så stor. Det skjer bare.
-Hvordan går det? -Ikke verst. Du, da?
-Ganske bra. -Bra.
Deborah, hvis du fikk denne utfordringen, hvilken tilnærming ville du tatt?
Bra spørsmål. Jeg har utviklet meg så mye i årenes løp, selv karrieremessig.
Jeg ville først bli profesjonell volleyballspiller.
Selvsagt ville du det.
Jeg gikk også på skole for å bli biolog,
Senere utviklet jeg meg i psykologi, og dette forberedte meg godt på glass.
Sport, psykologi og naturvitenskap bruker jeg fortsatt i dag.
2 TIMER IGJEN
La oss gjøre det. Kom igjen.
Perfekt. Glasset er homofilt, og dette er
slik det ser ut i molekylform. Det er den rareste tingen jeg har laget.
Dette er et sprøtt sted.
Det er mange her, noen virkelig store navn, og studioet er enormt.
Det er ganske nervepirrende.
Jeg vil beskrive min skeive familie, så denne er for de skeive.
Akkurat nå jobber jeg med en del av oppsatsen til verket mitt.
Jeg tror det kreves en veldig spesiell person for å velge glassblåsing.
Folk, inkludert meg selv, velger glass fordi
vi bare vil bli drevet frem.
Vi ønsker bare den utfordringen.
Glass er så kult.
Ok, ta den. Øverste hylle.
TØRKEOVN BRUKES TIL Å KJØLE GLASSET SAKTE
Én gjenstand mindre. Greit.
Det kan sprekke. Ikke vet jeg Fortsett å klemme.
Vi skal lage det store, gamle hjulet. Se der.
Jeg jobber med disse tannhjulene, en tannhjulstabel.
Jeg forlot ingeniørstudiet for å bli kunstner.
Jeg hatet ingeniørfag. Det var kjedelig.
Dette handler om melodi i venstre og høyre hjernehalvdel.
Å velge kunst fremfor ingeniørfag var...
en avgjørelse foreldrene mine ikke var superhenrykte for.
Jeg gjorde den litt for tykk, noe som er et problem. Klar?
Ok, så jeg skal tilsette vann til glassveggen
som er omtrent 1500 grader F nå. Det vil gi overflaten sjokk.
Har aldri gjort dette før.
Klar? Dette er gøy.
Greit, perfekt. Vi bruker den.
Kunne vært renere. Vi lærte noe nytt.
Det vanskeligste å lage er det du aldri har laget før.
Jeg føler at hennes verk handler om den harde medfarts skole.
Jeg gir meg aldri. Iblant bør jeg gi meg, men jeg fortsetter.
Bra jobba.
-Katherine. -Hei, Trenton.
-Du har et ambisiøst prosjekt. -Ja.
Hva vil du vise verden mens du er her i glasshytta?
At det er folk som meg som gjør dette, spesielt i glassmiljøet.
Presentasjon, det er definitivt en greie.
Det er vanskelig å inspirere unger
om de ikke kan se seg selv i samme stilling.
Jeg lager kaos her. Å, ja.
Greit. La oss se på det. Det ser bra ut.
Hei, Maddy, hvordan føles det å være i glasshytta?
Fantastisk. Jeg kan ikke tro at jeg er her.
Jeg har bare drevet med glass i seks år.
-Du bør være stolt av deg selv. -Takk.
Jeg føler meg litt som en fisk på tørt land.
Det er noen fantastiske glassblåsere her.
Dette er mitt stolteste øyeblikk i min glasskarriere så langt,
å være her i glasshytta.
Jeg begynner å få mer dreis på det nå.
Én time igjen.
-Ja, sjef. -Jøss. Allerede.
Raske på.
Jeg ante ikke hvor fort tida ville gå.
Nydelig. Denne handler om at jeg beveger meg utover vansker i mitt liv.
Hvordan den minste persepsjonsendring
kan vende noe forferdelig til noe meningsfylt.
Nylig mistet jeg mannen min,
og det var det vanskeligste jeg noensinne har vært gjennom.
Og det…
Det fortsetter å være en kamp.
Snu.
Hvis han kunne se meg her nå, ville han si:
"Du fortjener dette, og du skal vinne."
Unna vei.
Og flamme. Jeg skal rette opp den fyren litt.
Dette er pinebenken her borte.
20 MINUTTER IGJEN
Det er varmt.
Dette er den varmeste glasshytta jeg har vært i.
Jeg har aldri svettet eller luktet så ille.
Jeg føler meg ør, magen blir litt opprørt.
Jeg har vondt for å komme meg gjennom utfordringen.
Jeg får krampe i armene.
Jeg skal presse meg gjennom smerten. Må fortsette.
Jeg trenger litt kaldt øl etter dette.
Ti minutter. Bare ti minutter igjen.
Vent. Hva?
Ok, vi må lette på baken.
Skjerp dere, folkens.
Ser bra ut. Siste flamme i kjømda.
Jeg gjør dette igjen før vi slår det av.
Dette er latterlig. Vi slår dette av i tørkeovnen.
-Klem beina stramt. -Ja.
-Hva skjer? -Tidssjekk.
Fem minutter igjen. Sett tingene dine i tørkeovnen.
-Til siste sekund. -Har deg.
Vi er nesten ferdige. Denne steinen vil redde oss. Reddet av steinen.
Greit.
Klar om den sprekker?
La oss se om den går av.
Ja, baby.
Ta den. Klem hardt.
Jeg liker det.
-Gjennom på høyre side. -Veldig forsiktig.
Gjorde det. Ok.
Ja. Takk.
PRESENTERE
I denne utfordringen må vi reflektere over utviklingen
av hvem vi har blitt som kunstnere.
"HOLD DØRA"
Glass har endret mitt liv. Det har et omsorgsfullt samfunn.
Hadde ikke folk holdt døra åpen, ville jeg ikke vært her.
Jeg har opplevd mye motgang i mitt liv.
Dette verket etterligner virkelig min kamp.
Dette knytter seg til min kulturelle identitet, familie, tradisjon og offer.
Dette er virkelig personlig. Det er på sett og vis vakkert, men mørkt.
Tanken er at noe kommer din vei. Du får mest mulig ut av det, dårlig eller godt.
Jeg vil fortelle min historie og vise hvordan hodet mitt fungerer.
Jeg håper det viser at alt er mulig.
Jeg vil vise folk at det er masse skjønnhet i flyt, og det er kjempegøy.
Jeg håper vurdererne ser en vakker skulptur
som vitner om mitt arbeid og min kreativitet.
Vårt første galleri for sesongen.
Robs verk. Robs ADHD-diagnose har gjort ham til kunstneren han er i dag.
Glass tvinger Rob til å fokusere på inkubasjon av ideer
og sjarmen ved de uendelige mulighetene.
Jeg er virkelig betatt av egget.
Det er en fin kontrast til det han har på gang med marionettfiguren.
Dette sier mye om ham som person og hva han føler om sine ideer
og storheten i hans ideer, men dette er veldig didaktisk.
Hva mener du med didaktisk?
Det forteller hva seeren skal tenke og hvordan.
-Forstår. -Er ikke rom for tolkning.
Jeg forstår.
Dette er Trentons verk.
Jeg er forelsket i dette verket.
Jeg ser dette som en gud fra hans kultur.
Slike ting ble før skåret i tre.
Å gjøre det i glass tar det ett skritt videre.
Skålene og karformene er glimrende utført. Skulpteringen er ok.
Dette er Brennas verk.
Alt dette knuste glasset er skarpt og rotete og distraherende.
Jeg gir henne ros for det tekniske,
men konseptuelt, en puppe og en sommefugl.
Det er overforenklet for meg.
Dette er Maddys verk. I stedet for at livet var som en sjokoladeeske,
lærte Maddy at livet var mer som en tyggismaskin. Du velger ikke hva du får.
Det er veldig rett frem. Fortellingen gjøres på en altfor forenklet måte.
Dette er John Morans verk.
Vi har en rekke forskjellige slags ting her.
Jeg vet ikke om de løper sammen til en sterk fortelling.
For meg er dette verket poesi i glass. Det er veldig emosjonelt.
Basketballen er litt punktert.
Du ser den klamrer seg fast for livet. Det er så poetisk.
Dette er vel en "slam dunk" for deg?
Absolutt.
Dette er Dans verk.
Han har gjort en virkelig god jobb med å forme hånda.
Selv detaljene på dørstopperen er utført veldig bra.
Tror du dette er Dan som viser hvor mye glass han takler?
Jeg tviler ikke. Dette er en konkurranse, så du vil slå til og ikke dra hjem.
Ja.
Dette er Claires verk.
Claire er en dyktig glassblåser.
De hadde fem timer. Hun har potensial til å ha gjort så mye mer.
Kanskje hun garderte seg. Jeg er ikke sikker.
Claire slet i en ny glasshytte.
Men alle har samme betingelser. Banen er lik for alle.
-Fuglen er kul. -Den er ganske søt og inntagende.
Men det forteller historien om yndighet, ikke om forvandling,
eller utvikling som kunstner.
Dette er Graces verk.
Grace skapte et verk som undersøker glassets skeive, molekylære struktur.
Ikke flytende, ikke fast, flytende imellom.
Dette er som en regnbueskeiv molekylstruktur
som vil vokse til noe stort. Jeg syns det er gøy. Jeg elsker det.
Dette er John Sharvins verk. Steinene symboliserer humper i veien,
og John bruker de mulighetene til å vokse
fremfor å la dem slå av motoren.
Steinen er min favoritt på grunn av teksturen. Du vil ta på den.
Steinen er virkelig realistisk,
noe som gjør at tannhjuldelene som ikke er så realistiske
skiller seg ut litt mer, men ikke nødvendigvis på en god måte.
Dette er Minhis verk.
Jeg ser at dette er et sminkespeil.
Jeg har problemer med å se poenget med dette.
Jeg ser rosa som en referanse til ideen om rosafargede briller.
Det er et grunnleggende begrep. Det er en klisjé.
Jeg vil helst ikke se en klisjé. Det duger ikke.
Det blir forslitt.
Om Minhi blir i konkurransen, håper jeg vi ser flere bevis på tekniske ferdigheter.
Greit. Er dere to klare for litt kritikk?
Klar som alltid.
Det er brister i mitt verk, men jeg føler meg ganske sikker.
Jeg har alt bestemt hva jeg skal gjøre når jeg kommer hjem. Jeg friker ut.
Går jeg ut først, drar jeg hjem stolt.
Deres første visning i galleriet var én av de beste vi har sett.
Nick, har du glemt sesong 1?
Jeg håper alltid at det vil være opplagt hvem som er best og hvem som er verst,
men dere gjør ikke det valget enkelt.
Dan, fortell oss om ditt arbeid.
Jeg gjorde det litt større enn jeg ønsket,
men når du er på vei, snur du ikke.
Én ting som er påfallende, særlig fra denne stillingen.
Det ser ut som du gir oss fingeren litt.
-Er det med hensikt? -Nei, det er ikke med hensikt.
Jeg ville ikke gitt Katherine fingeren.
Grace. Hvilke tekniske ferdigheter ville du vise frem med dette?
Begge disse prøvene er hulblåste.
De er også plassert på petriskåler,
noe som er en teknisk utfordrende form å lage.
-Takk, Grace. -Takk.
-Claire. -Syns du dette formidler dine ferdigheter?
Ja, jeg tror definitivt at skapingen av stokken med DNA-motivet
er noe jeg er spesielt god til.
Jeg syns du kunne ha vist mer raffinement i skulpturen.
Bollen er ikke spesielt godt laget.
Hundre prosent.
-Takk, Claire. -Takk.
Minhi. Tror du arbeidet ditt er godt nok til å holde deg her?
Jeg føler at mitt konsept er sterkt, og det er veldig personlig.
Er du her i konkurransen som en del av din forvandling?
Å være her i denne konkurransen er en del av min forvandling.
Nylig så jeg den viktigste personen i mitt liv dø for øynene mine,
men…
de som elsker meg, spør meg om hvordan jeg fortsetter å stå opp hver morgen
med et smil i ansiktet,
og det har alt med mitt perspektiv å gjøre
og med min evne til å bare…
se lysere dager.
-Mange takk, Minhi. -Takk.
John Sharvin.
Vi ble imponert av realismen du oppnådde i steinene,
noe som kanskje var til din ulempe, siden den var litt fraværende i tannhjulene.
Jeg rotet med tiden,
og det var det jeg fikk til fordi jeg måtte presentere noe.
Er jeg helt fornøyd med det? Nei.
Jeg kan gjøre det bedre, og jeg vil vise dere det.
-Takk, John. -Ingen årsak.
Takk, kunstnere. Vi tar oss tid til å rådslå.
Jeg håper jeg ikke drar hjem. Jeg har mye å vise, og jeg vil fortsette.
Jeg syns de hadde et flott konsept, men syns ikke de klarte det.
Jeg vet at jeg er en god glassblåser. Jeg vil ikke bli eliminert først.
Her er et tilfelle der vi ikke kan påvirkes av en historie,
men vi må se på selve kunstverket.
Jeg har nok tatt på meg for mye.
Takk for at dere ventet. En av dere startet sesongen med et smell,
laget et verk som var personlig og lidenskapelig
og viste enorme, tekniske ferdigheter.
Dagens "Best in Blow" går til…
Dan.
Utrolig at jeg vant den første utfordringen.
Takk for målet på mitt hode.
Som vinner av denne utfordringen har du vunnet en fordel ved neste utfordring.
Men du må vente til da for å finne ut hva det er.
Vi går videre til eliminering.
Det var én kunstner i dag som ikke blåste oss bort. Og det er…
Claire. Si farvel og gå ut av glasshytta.
Takk for muligheten. Beklager at jeg skuffet dere.
Bra jobbet, alle sammen. Lykke til.
Jeg er veldig skuffet over at jeg ikke laget et verk som representerte meg godt.
Jeg ville ikke dra først. Det var ikke min plan.
Men jeg vil holde stand.
Én utfordring ferdig, ni gjenstår!
Hvil dere. Dere vil trenge det.
Jeg er en berg-og-dal-bane av følelser, men det er så spennende.
Jeg må trappe opp.
Tekst: Øystein Johansen