Vhoďte písek, vápenec a potaš do pece rozpálené na 1100 stupňů Celsia,
a získáte sklovinu.
Zkušení skláři pak naberou roztavenou směs pomocí píšťal,
a když do nich fouknou, ze skla se stane bublina, které dají další tvar.
Nástroje i techniky pocházejí už z dob starého Říma. Připravte se…
na pořádné horko.
V největší severoamerické sklářské dílně
opět sledujeme 10 skvělých umělců,
kteří jdou ohněm proti ohni.
A teď začne zábava.
Jeď bomby, nebo jeď domů.
Ale velký risk…
Panebože.
- Opři to o lavici! - Já na to jdu vždycky zhurta.
…přináší velký zisk.
Paráda!
Pokud přežijí naši ohnivou soutěž, získají odměnu, která jim změní život
z jednoho z nich udělá toho nejlepšího skláře na světě.
Jsem Nick Uhas a vy budete brzy Vyfouknutí.
VYFOUKNUTÍ
Skláři, dostali jste se do poloviny soutěže.
- Dobrá práce. - Super.
- Jo. - Hezký.
Jsem v půlce!
Nečekal jsem, že se dostanu do půlky. Cítím se jako outsider.
Vím, že může vyhrát jen jeden člověk, ale kupodivu chci, aby vyhráli všichni.
Je vás sice čím dál míň, ale v další výzvě půjde o „čím víc, tím líp.“
No nazdar.
Proto je dnešní speciální porotkyní vizuální umělkyně Briony Douglasová.
Briony se proslavila svými velkými sochami
včetně dva a půl metru dlouhé tenisky vyrobené z plastových víček.
Ráda si hraju s měřítkem a dávám všední věcem sílu a působivost.
Myslím, že to může změnit náš pohled na svět a malé detaily kolem nás.
V těchto krabičkách jsou malé předměty, které musíte replikovat ve velkém měřítku.
Pojďte si každý jednu vzít.
Jsem natěšený, ale i nervózní.
Umělci, otevřete svoje krabičky.
Můj předmět je…
šachová figurka a je to jezdec.
Já mám náprstek.
Já mám karamelový popcorn.
To bude dost těžké.
Johne, co jste dostal vy?
Olivu s papričkou.
Nejím je, ale vyrobit ji bude zábava.
Nesnáším olivy. Nevím proč, ale hlavně zelené olivy.
JOHN M., 42 SOCHAŘ/MAJITEL ATELIÉRU
- Trentone, co máte v krabičce? - Připínáček.
- Grace, co máte vy? - Dneska si hodíme kostkou.
V téhle výzvě musíte svůj předmět zvětšit minimálně na 30 centimetrů.
Třicet cenťáků není prkotina.
Bude to těžké.
Každý z vás bude mít k dispozici pět hodin a dva asistenty.
- Super. - Díky.
U vašich výtvorů budeme hodnotit velikost, technické provedení a realismus.
Vítěz dnešní výzvy bude vyhlášen nejlepším foukačem.
A jako vždy, umělec, který nás neoslní, bude muset opustit dílnu.
Skláři, jste připraveni?
Čas vám začíná běžet teď.
NÁVRH
Mám karamelový popcorn. Trefit ho přesně bude fuška.
V měřítku, v kterém pracujeme, je tam hodně škvír a skulin.
Tohle bude těžké vyhrát. Jsem prcek, ale umím za to vzít ve velkém.
Já mám připínáček. Jednoduchý tvar, což mi vyhovuje.
Celou dobu jsem na spodních příčkách.
Nerad prohrávám. Opřu se do toho, protože chci vyhrát.
Mám náprstek, který má hrubý povrch. To bude zádrhel.
Realismus je těžký.
Používáme roztavený materiál a chceme, aby se podobal něčemu jinému.
Udělal jsem už hodně velkých skleněných objektů. Ale není to snadné.
Nemám rád olivy, ale je to zajímavý předmět.
Vyrobit dokonalý povrch a zachytit všechny detaily bude ošemetné.
A v tom velkém měřítku je to úplně jiná záležitost.
Cítím lehkou paniku.
Já mám vyrobit šachovou figurku jezdce.
Mám v plánu, že bude tak 35 až 40 cm velká.
Miluju výzvy.
Nepotřebuju jezdce v zářivém brnění, protože jsem královna.
Já mám kostku. Obvykle s realismem nepracuju, takže to bude výzva.
Ponořím se do toho a budu dřít jako mezek. Takhle to dělám už od prvního dne.
Kostky jsou vrženy!
TVORBA
Dneska to bude velký.
Tohle vypadá dobře.
To je žár, kámo.
Tohle je velmi technická výzva.
Tady máte předmět, teď ho zvětšete.
- Karamel. - Jo.
Takže my vyrábíme šicí náprstek.
Napřed sklu dám konický tvar.
Chceme to mít trochu větší než těch 30 centimetrů.
Nevím, jak to bude fungovat.
Musíme to trochu zavřít.
Já mám zelenou olivu plněnou papričkou.
Začnu nejdřív s tou papričkou.
Není to tak snadné, jak se zdá. Ten tvar má spoustu nuancí.
Snažím se to trefit co nejlíp.
Jo, vypadá to dobře.
To je dobrý.
Briony, prý jste bez přestávky zhltla všechny epizody Vyfouknutí.
Co vás na té soutěži tak upoutalo?
Coby umělkyně mám pocit, že do všeho, co dělám, vkládám kus své duše.
A sledovat, jak vytvářejí díla, která se můžou snadno rozbít, je velmi poutavé.
Tak jo, jdeme na to.
Kdo má podle vás nejtěžší zadání?
Všichni se mají s čím potýkat.
Jsem ráda, že mám jezdce, ale je to těžké. Ještě nikdy jsem koně nedělala.
Baví mě to.
John Sharvin má vytvořit karamelový popcorn.
Myslím, že je to jedno z těžších zadání.
Je to laločnatý objekt, má zvláštní barvu, na povrchu je spousta detailů.
Dělej, to dáme.
Konečně nějaký výsledek.
Grace a já máme ty nejtěžší kousky.
Ten můj má spoustu detailů a Grace má kostku.
Foukej.
Nemám na výběr, kostky jsou vrženy.
Teď to přetočte na střed. Na střed.
Bude to opruz.
Visí to na vlásku.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS 4 HODINY
Teď začínám dělat olivu. Chci trefit co nejrealističtější barvu.
Ale teď neumím říct, jestli to není moc oranžové.
Barvy skla se mohou změnit, když je zahřejete a zase zchladíte.
Některé vypadají jinak za horka a za studena.
Foukej!
Dobře, a dost. Moje bradavky.
Budeme posuzovat barvy a realismus.
Musejí se opravdu snažit o co nejvěrnější barvu.
Dejte na plíšek fritu.
Použil jsem redukční barvu, která dá náprstku kovový lesk.
Je potřeba dosáhnout správné vnitřní teploty.
Barva na sklo vzniká oxidací kovu.
Hodně silný plamen pomůže kovu v barvě vystoupit na povrch. Věda.
Chtějí, aby to vypadalo jako skutečný připínáček,
takže dnes vyplýtvám stříbrnou fólii za pár stovek dolarů.
Až sklo získá tvar jehly, vezmu stříbrnou fólii a sklo jí omotám.
Jako dekou.
Myslím, že díky té stříbrná fólii tenhle kousek vynikne.
Už to skoro je.
Dnešní výzva je realismus.
Když to nebude vypadat reálně, nemůžu vyhrát.
Kdybych šla na kurz sklářství, jak dlouho by mi trvalo, než bych byla dobrá?
Záleží na tom, jak moc se tomu budete věnovat. I kdybyste to dělala denně,
pořád to bude trvat pár let. Kdybych tušila, jak dlouho to potrvá,
asi bych se na to vykašlala. Naštěstí jsem to netušila.
Je to fuška.
Aby to bylo hezky mazlavé.
Někdy sklo nedělá, co chci, ale cítím, že se každým dnem zlepšuju.
Nádhera.
A je to.
Často při tom vzpomínám na svého zesnulého manžela Jesseho.
Manžel mi říkával: „Když se nebojíš, nejsi dost rozpálená.“
Cítím, že je tu Jesse se mnou, a pokaždé, když se mi něco povede,
mám pocit, jako by do mě šťouchl a řekl: „Vidíš, já ti to říkal.“
Co dál?
Otoč.
Zatlač víc, Em.
Kostka je dost těžký tvar, protože sklo je nerado hranaté.
Sklo je oblý, tekutý, překrásný mazlík.
Nechce se nechat nacpat do krabice, ale já ho to musím naučit.
Otoč.
Tahám prut.
Nudleróny.
Já mám náprstek. Pro realistický vzhled je důležitý jeho povrch.
To stačí.
Z prutu vytvořím texturu a linky.
Dan Friday dělá zajímavou věc.
Drž to dole, otáčej.
Načasování musí být správné, aby se pruty správně chytly.
Máte jeden pokus. Když se pruty nalepí, už se nehnou.
Dobrá práce.
Teď jsme to mohli podělat, ale nepodělali.
Katherine, trvala jste na tom, aby všichni měli dva pomocníky. Proč?
Když pracujete v tomhle měřítku, je to velký rozdíl.
Pomoc je nezbytnost. Píšťaly a průměry jsou větší a těžší.
Krása je bolest. Bolest je krása.
Musela bych asi víc posilovat, kdybych tohle dělala.
Trochu to zahřejeme.
Od chvíle, co jsem v soutěži, mám osobního trenéra.
Mám větší výdrž. Moje forma nikdy nebyla lepší. Makám na sobě.
Ta kostka mi dává zabrat.
Zdá se být těžší, než ve skutečnosti je.
Je to, jako byste si na konec píšťaly pověsili 12kilové závaží.
A pět hodin jím otáčeli v tisícistupňovém vedru.
Malej a silnej.
V naší branži existuje termín „tuhé ruce,“ když dostanete křeč do rukou.
Mít tuhé ruce je vždycky průšvih.
To je ono. Nešimrej to.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS 2 HODINY
Teď tvarujeme tu olivu.
Oliva musí mít minimálně 30 centimetrů, ale já plánuju větší velikosti.
Už jsme přesáhli 30 centimetrů.
Teď vyrábím rukojeť připínáčku.
Já vyfouknu kouli a můj asistent ji podvalákem opracuje,
aby vytvořil ostrou hranu.
Tak jo, všichni pryč.
Otoč!
Jsem spokojený s tím, jak ta karamelová kukuřice vypadá.
Této technice se říká vnitřní modelování.
Všechny detaily vytlačím z baňky ven na povrch.
Po celém povrchu dělám jadýrka a důlky.
Zastav.
Aby ta kostka vypadala realisticky,
musí být všechny tečky na správném místě.
Musíme to udělat 21krát.
Vedle mě pracuje Grace.
Raz, dva, tři, teď.
A jde jim to brutálně dobře.
Krucinál.
No nic.
To je zdrcující. Je mi Grace líto.
Srdce vám v průběhu let okorá.
Musíte si prostě zvyknout, že sklo se tříští.
Sakra.
Je to na prd, ale buď se můžete nad tím nadělením vztekat,
nebo se s tím ještě nějak poprat.
Coby queer osoba tohle dělám v každodenním životě pořád.
Musím sebou mrsknout.
Neštve mě tolik, že to spadlo na zem.
Víc mě štve, že to musíme dělat celé znovu.
Musíme prostě vyrobit další kostku. Ale tentokrát menší.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS 1 HODINA
Toč, toč.
Lavice je horká. Spaluju sádlo.
- Jak se vede? - Dobře. A co vám?
Skvěle.
Jak se vám pracuje s takovým množstvím skla?
Je to náročné. Vnitřní modelování jsem dělal v menším měřítku.
Chcete vyhrát?
Já chci strašně vyhrát, prosím!
Nechci jít domů bez jediného vítězství.
Vím, že já a Trenton jsme ještě nic nevyhráli.
Popcorn Johna Sharvina vypadá na rovinu jako lejno.
Čas? Jaký je čas?
Zbývá třicet minut, přátelé! Třicet minut.
Krása.
Abych koni zploštila hlavu, musím celý kus zase rozehřát.
A pak ho brutální silou mačkat co nejvíc to půjde.
Musím to udělat tolikrát, dokud nebudu s profilem spokojená.
Vypadá to docela dobře.
Jsem totální troska.
Takže dělám znova kostku.
Tentokrát to jde snáz.
Tentokrát jsem udělala tlustší dno, tlustší boky, všechno rovnoměrné.
Zatím dobrý.
Celý den hraju kostky.
Přátelé, zbývá vám 20 minut.
Ujistěte se, že váš výtvor má minimálně 30 centimetrů.
Skvělá práce, týme. Máme skoro hotovo.
Dělám spodní polovinu náprstku.
Zatlač to dolů.
Točím. Toč se mnou. Dělej. Dost.
Vrazíme tam papričku a nahřejeme.
Ožehni ten lem.
Připrav si hořák, až ti řeknu.
Otáčej. Zastav na chvilku.
Skloň to.
Když jsem tam dal papričku, spadla dovnitř olivy.
Ne, opři to o lavici.
Opři to o lavici!
Takže ležím na podlaze v hromádce střepů a doufám, že tu papriku vyndám.
No tak. Zasekla se tam.
Nedá se nic dělat.
Nejde vyndat.
To je asi osud paprik.
Vyrobím další papriku, kterou dám hned vedle tamté.
V duchu ječím.
Patnáct minut!
Je to závod pro všechny.
Stihneme to. Bude to bomba.
Tak jo, teď to sundáme. Zvedněte to. Položte to tam dolů.
Mám to hotové a zbyl mi čas,
takže vyrobím pár dalších detailů.
Mrskejte sebou!
Chystáme se připevnit jehlu k připínáčku.
To ne!
Chci ji přenést, a jehla se přelomí na dvě půlky-
Otoč.
Asi to musím přilepit.
Co je mezi přáteli trocha lepidla?
Zbývá pět minut. Je čas dát výtvory do chladicí pece.
- Jak se to obléká? - Bude to těsné.
Majzni do toho shora, pořádně. Jo. To je ono.
- Výborně. - Držíte?
S dovolením! Pozor na záda.
Zespoda!
Dobrá práce.
Panebože.
Skláři, čas vypršel.
- Dobrá práce. - Dobrá záchrana.
Konec. Už nikdy nemusím vyrobit kostku. Nikdo to po mně nechtějte,
protože odpověď zní ne.
PREZENTACE
„TÁHNI JEZDCEM“
Každý ze soutěžících dostal malý předmět
a museli jsme ho replikovat ve velkém měřítku.
„PŘIPÍCHNI TO TAM“
Chtěl jsem splnit všechna kritéria.
Technické provedení, realistické zobrazení a větší měřítko, než bylo třeba.
„HŘÍŠNÁ PŘÍLOHA“
Doufám, že porota ocení všechny detaily.
Chtěl jsem kvůli většímu realismu dosáhnout nedokonalé barvy.
„PALEČEK“
Dost jsem s tím zápasil. Je na tom stříbrná fólie,
protože redukce nefungovala, jak jsem doufal.
Ožehla se. Potřeboval jsem to mít lesklé.
„KOSTKA, KOTĚ!“
Doufám, že moje dílo předvede, že se nikdy nevzdávám a dělám, co můžu.
Doufám, že mi to přičtou k dobru.
„KARAMELOVÝ POPCORN“
Jsem celkem spokojený s tím, jak to vyšlo.
Těžko říct, kdo má vítězné dílo.
Bude to těsné.
Myslím, že takhle velkolepou výstavu jsem ještě neviděl.
Jsem ohromena měřítkem a precizností všech výtvorů.
Chci si na všechno sáhnout, a nevím, jestli se to smí.
První je dílo Johna Morana. Tohle byla předloha.
Rozhodně to vypadá jako oliva.
Páni.
Má to neskutečně nádherný povrch.
Jak to udělali? To je neuvěřitelné.
Líbí se mi barevnost i všechny detaily
jako tenhle kříž na spodní straně..
John Moran skutečně prokázal své sochařské schopnosti
a zachytil esenci reálného předmětu.
I to, jak vložil papričku dovnitř, je přesně trefené.
A teď okamžik pravdy.
Ano. Tohle pravítko je dlouhé 30 cm a ta oliva je rozhodně větší než pravítko.
Tenhle úkol splnil.
Jediná věc, na kterou upozorním, je to, že to není barva nakládané olivy.
Spíš čerstvější olivy ze džbánu, ta by měla takovouhle barvu.
Já to „olivuji“ komplet..
Tohle je Danův náprstek.
Jsem trochu zklamaná.
Nejsem si jistá, jestli by nedokázal vyrobit lepší kopii náprstku.
Ta barva je ve skutečnosti stříbrná fólie
aplikovaná až po vyjmutí z chladicí pece.
Hodně jsem pracovala se zlatou fólií, a tohle vypadá trochu odfláknutě.
Řekly byste, že ta fólie vypadá trochu jako rtěnka na praseti?
To je trochu kruté, ale myslím, že maskuje věci, které nevyšly.
Tak dobře. Máme tu ještě jedno malé měření.
Tak se na to podíváme. Dobře.
- Měřítko je rozhodně dobré. - Jo.
Tohle je Minhiin šachový jezdec.
Tohle by bylo náročné pro všechny,
ale když se podíváte na předlohu,
odvedla neuvěřitelnou práci v zachycení některých detailů.
Ta hlava je z jednoho kusu, ne?
Ano, z jednoho kusu.
- Je obrovská. - Ta hlava má asi 30 centimetrů.
- Jen samotná hlava. - Jo.
Tomu říkám realismus. Rozhodně dobré měřítko a velikost.
- A skvělé technické provedení. - Souhlasím.
Mám jen jednu výtku. Některá místa jsou úplně čirá.
Tam, kde se barva nechytla až do kraje.
Prozrazuje se tím, že je to sklo, a vy ztrácíte pocit, že je to
neprůhledný plastový předmět.
Ale myslím, že to více než vynahrazuje úrovní sochařiny
a tím, že riskovala a vyvedla to z jednoho kusu.
Tohle je Trentonův připínáček.
To je neuvěřitelné. To je dílo, které si bych hrdě vystavila doma.
Ta velikost je neuvěřitelná.
Je to téměř dvojnásobek požadované velikosti.
Trenton už nějakou dobu bruslí na tenkém ledě, a tohle je skvělý kousek.
Opravdu skvělý kousek.
Ale když se podíváte na originál, vidíte, že má ostřejší hrany.
Ten výřez tady dole a nahoře je ostřejší.
Toho mohl Trenton určitě dosáhnout.
Pokud je výzvou realismus, měl věnovat větší pozornost těmto detailům.
Tohle je kostka od Grace.
Po tomhle úplně prahnu. Zjistit, jak je ta věc těžká.
Páni.
- Zkusíte s ní hodit? - Ne.
Ale na první pohled vypadá menší než 30 centimetrů.
A když ji takhle nakloním a vy to změříte od podstavce?
Prostě… není dost velká.
Rvalo mi to srdce, když to upustili. Neumím si ten pocit představit.
Tenhle kousek bohužel vypadá trochu menší a ne tak dobrý.
Ty značky mají být prohlubně.
Tady jsou to naopak vyvýšené tečky.
Ale zas nutno říct, že to byl jeden z nejtěžších předmětů na výrobu.
Tohle je karamelová kukuřice Johna Sharvina. Uvidíme, jak je velká.
To mu uznám.
Je tam asi desetina metru čtverečního vzduchu. To se určitě počítá.
Jako milovnice popcornu jsem se na tenhle výtvor těšila.
Líbí se mi to zrno. Myslím, že je to skvělý doplněk.
Chápu, jak je to těžké. Ale myslím, že došlo k velké záměně barev.
Mně se zas nezdá ten tvar.
Je to velké, opravdu na tom makal, vytrval, dal do toho srdce.
Ale nemám pocit, že to vystihuje esenci zrna.
Než rozhodneme o vítězi a poraženém, zavoláme si skláře.
Vím, že můžu kdykoliv jet domů. Taková je realita.
Byl to hodně perný den, ale povedl se mi návrat do sedla.
Ať už zůstanu nebo vypadnu, cítím na sebe hrdost.
Myslím, že jsem projevil odvahu. Teď už tu není prostor pro průměrnost.
V každém vyřazovacím kole čekám tu nejtvrdší kritiku.
Všichni si zasloužíte velký potlesk za svoje gigantická díla.
Dane. Co říkáte na svůj náprstek?
Jsem spokojený. Experimentoval jsem. Nevěděl jsem, jak to pojmout.
Velikostí jste rozhodně nešetřil.
Ale možná se v tom procesu trochu ztratily proporce.
Připadá mi trochu moc vysoký a tenký.
Dobře.
No jo. Co já s tím?
John Sharvin a karamelová kukuřice. Řekněte nám něco o svém díle.
Byl to obtížný tvar, spousta detailů.
Říkáte si: „Kruci, ještě je tam tohle.“ Je to hodně členité.
Mě trochu zklamala barva toho popcornu.
Myslel jsem, že ten karamel bude světlejší. Výsledek je moc tmavý.
- Zůstal na plotně moc dlouho. - Díky.
Díky.
Grace.
Tohle byl hodně náročný tvar na výrobu. Sklo nechce být hranaté.
A hlavně nechce být velké a hranaté. To chce málokdo.
Byl to pokus, který ale nevyšel.
Ale aspoň nějaký výsledek. Jsem ráda, že tu od vás něco vidím.
Díky.
Trentone, váš připínáček.
Vypadá to jako snadný tvar na výrobu, ale já ve velkém měřítku nepracuju.
Celkově jsem s tím dílem spokojený.
Musím říct, že s šedesáti centimetry jste měl největší dílo.
Hezký.
V jistých ohledech jste měl nejjednodušší předmět.
Určitě odsud není pochyb, že se díváme na připínáček.
Ale proto, že je to symetrický tvar, je možná trochu škoda,
že tam chybí ostrost hran a horních a dolních výřezů.
Souhlasím.
Děkujeme vám, umělci. Teď se půjdeme poradit.
Někdo musí vyhrát a někdo pojede domů.
Nechci vypadnout, ale nechci, aby vypadl Dan.
Momentálně se o sebe bojím.
Jsou tu i další věci, ale myslím, že velikost je velký problém.
Já se opravdu nemůžu smířit s tou barvou. Myslím, že se to nepovedlo.
Už to nemůžu ovlivnit. Dělal jsem, co se dalo.
Museli jsme udělat dvě rozhodnutí. Ani jedno nebylo snadné.
Dnešním nejlepším foukačem je…
Dva umělci.
V historii Vyfouknutí ještě nikdy nebyli dva vítězové.
John Moran.
A?
A…
- Minhi. - Vážně?
Velký šok.
Jsem nadšená, že jsem vyhrála s Johnem Moranem.
To jsem nečekal.
A teď k umělci, který nás neoslnil.
Naši dílnu dnes opustí…
Grace.
Rozlučte se prosím a opusťte dílnu.
Je mi to moc líto.
- Moc mě těšilo. - Dobrá práce.
Cítím velkou hrdost. Dostat se takhle daleko a navíc vyhrát jednu výzvu…
Nešlo udělat nic jiného, leda vybrat si jinou krabičku.
Děkuju vám.
Bylo to báječné, moc jsme si to užili. Ničeho nelituju.
Dnes mě nevidíte naposledy.
Nikam nemizím a budu třeba vyhrávat na plné čáře jinde.
Gratuluju. Všichni se stále ucházíte o hlavní cenu
a titul Nejlepšího skláře. Uvidíme se u další výzvy.
V téhle fázi soutěže jsme zbyli já a čtyři muži.
Je to velké břímě.
Překlad titulků: Petr Putna