Blanda sand, kalksten och natriumkarbonat i en ugn på 1 100 C
så får du flytande glas.
Skickliga glasblåsare samlar glas på metallrör,
och när de blåser bildas en bubbla de kan forma och skulptera.
Verktyg och arbetssätt har rötter i romartid, men nu höjer vi temperaturen.
Vi är tillbaka i Nordamerikas största glashytta, där vi får se tio konstnärer…
…möta eld med eld.
Nu börjar det roliga.
Vinn eller försvinn.
Och vågar man mycket…
Herregud.
Upp på bänken! Jag satsar alltid fullt ut.
…vinner man mycket.
Där satt den!
Den som klarar vår eldfängda tävling vinner ett pris som förändrar deras liv,
och gör sig ett namn världen över som Glasmästare.
Jag heter Nick Uhas, och Blown Away kommer att golva er!
Glasblåsare: Ni har klarat er igenom halva tävlingen.
Bra jobbat.
-Ja. -Härligt.
Halvvägs!
Tänk att jag skulle komma halvvägs, jag som är i underläge.
Jag vet att bara en kan vinna, men jag vill att alla vinner!
NI blir visserligen färre, men i dagens tävling gäller det att tänka stort.
Aj då.
Och därför har vi tagit in bildkonstnären Briony Douglas som gästdomare.
Briony har gjort ett jätteintryck med skulpturer i storformat,
däribland en sneaker på 2,5 m gjord helt av plastlock.
Jag älskar att leka med storlekar och att ge det alldagliga kraft.
Jag tror att det kan förändra hur vi ser på världen och de små sakerna omkring oss.
I var och en av askarna här finns små föremål ni ska återskapa i stor skala.
Så kom fram och ta varsin.
Jag slits mellan spänning och nervositet.
Konstnärer: Öppna era askar.
Mitt föremål är…
…en schackpjäs, och det är en springare.
Jag fick en fingerborg.
Jag fick karamelliserat popcorn.
Det lär bli rätt svårt.
Vad fick du, John Moran?
En oliv med pimento.
Jag gillar dem inte, men den blir kul att göra.
Jag hatar oliver. Jag vet inte vad det är, men gröna är värst.
SKULPTÖR/GLASHYTTEÄGARE
-Vad har du i din ask, Trenton? -En kartnål.
-Och vad fick du, Grace? -Det blir tärningsspel i dag!
Ni måste förstora era föremål till minst 30 cm.
30 cm är inte småsaker.
Det lär bli svårt.
Ni får fem timmar på er med hjälp av två assistenter.
-Härligt. -Tackar.
Vi bedömer era verk utifrån storlek, teknisk skicklighet och realism.
Deltävlingens vinnare utnämns till Bästa blåsare.
Och den som inte imponerar på oss ombeds att lämna hyttan.
Glasblåsare: Är ni redo?
Tiden börjar nu.
Jag fick karamelliserat popcorn. Realismen blir en utmaning.
Det är en massa skrynklor och hål som blir synliga i större skala.
Det blir svårt att vinna här. Jag är liten, men kan jobba stort.
Jag fick kartnålen. Den är rätt enkel och det funkar bra för mig.
Hela tävlingen har jag legat i botten.
Jag gillar inte att förlora, så jag kämpar för att vinna.
Jag fick en fingerborg med en massa textur, så det blir grejen.
Realism är svårt.
Vi ska få ett smält material att se ut som nåt annat.
Jag har gjort rätt många stora glasföremål. Det har sina utmaningar.
Jag gillar inte oliver, men de är kul att studera.
Men att få texturer och delelement perfekta, det är där det blir pyssligt.
Och när man lägger till storleken blir det en helt annan grej.
Internt får jag lite spel.
Jag har fått schackpjäsen springare,
och jag siktar på 35 - 40 cm i storlek.
Jag älskar utmaningar.
Jag behöver ingen riddare i skinande rustning, för jag är drottning.
Jag fick en tärning. Jag brukar inte jobba med realism, så det blir en utmaning.
Men jag satsar fullt och jobbar järnet, så har jag alltid gjort.
Det är vinna eller försvinna som gäller.
SKAPA
Vi satsar stort i dag.
Det här blir bra.
Nu bränner vi på.
Det är en väldigt teknisk utmaning.
"Här är ett föremål: Gör det stort."
-Kolafärg. -Ja.
Vi jobbar på en fingerborg.
Jag börjar med att forma hela glasbiten avsmalnande.
Vi satsar på lite större än 30 cm.
Jag vet inte hur det går.
Den måste slutas lite.
Jag fick "grön oliv med pimento", och jag börjar med pimenton.
Det är inte så lätt som det ser ut, det är många formnyanser.
Jag matchar dem så gott det går.
Såja, det blir bra.
Såja.
Jag har hört att du sträcktittade på Blown Away, Briony.
Vad var det med tävlingen som krokade dig?
Som konstnär lägger jag ner min själ i alla mina verk,
och att se folk skapa verk som när som helst kan gå sönder är så fängslande.
Okej, då kör vi!
Vem har det svåraste föremålet att efterlikna?
Alla är svåra på sina sätt.
Jag gillar springaren, men det är svårt. Jag har inte gjort en häst förr.
Härligt.
John Sharvin har karamelliserat popcorn.
Det kan nog vara en av de svårare uppgifterna.
Det är en besvärlig form i en särskild färg med mycket detaljer i ytan.
Kläm, kläm, kläm, det ordnar sig!
Nu händer det grejer.
Grace och jag har nog de svåraste föremålen.
Jag har en massa detaljer, Grace har en tärning.
Blås, blås, blås.
Man måste slå sig fram.
Låt den centreras.
Det lär bli kärvt.
Här hänger man löst.
TID KVAR: FYRA TIMMAR
Jag börjar på oliven, och vill återskapa olivens färg för maximal realism.
Men jag kan inte avgöra om det är för mycket orange.
Glasets färger kan förändras när man värmer upp och kyler ner det.
Somliga färger ser annorlunda ut varma än kalla.
Blås, blås, blås!
Bra, sluta. Oj, bröstvårtorna!
Vi bedömer föremålen utifrån färg och realism,
så de behöver komma så nära de kan med färgerna.
Lägg krosset på välsblecket.
Jag valde en reducerande färg för att ge fingerborgen en metallglans.
Man måste få innertemperaturen rätt.
Glasfärg görs med metalloxid.
En gasrik flamma får färgen att stiga till ytan. Vetenskap.
De vill att det verkligen ska se ut som en kartnål,
så jag bränner några hundra dollar på bladsilver.
När jag fått till nålformen rullar jag på bladsilver på glaset.
Som en filt.
Bladsilvret lär få mitt konstverk att stå ut.
Nästan klart.
Uppgiften är realism, så ser det inte verkligt ut lär jag inte vinna.
Om man går en glasblåsarkurs, hur lång tid tar det att bli bra på det?
Det beror helt på hur mycket man ägnar sig åt det. Gör man det en stund var dag
lär det ta några år. Hade jag vetat hur lång tid det tar att bli bra
hade jag not inte orkat. Tur att jag inte visste.
Det är svårt.
Få den kladdig och fin.
Ibland vill inte glaset detsamma som jag, men jag tycker att jag växer var dag.
Vackert.
Så där.
Och mycket av det har med minnet av min bortgångne make Jesse att göra.
Min make brukade säga "är du inte rädd så är det inte hett nog".
Jag känner att Jesse är med mig här, och när nåt går bra
känner jag som en knuff från honom: "Där ser du, jag sa ju det."
Vad gör vi nu?
Vänd.
Tryck hårdare.
Tärningar är svåra, för glas vill inte vara fyrkantigt.
Glas är en rund, flytande, vacker bebis.
Den vill inte hamna i en låda, men jag måste få in den i en.
Vänd.
Dra stav.
Nudlar.
Jag fick fingerborgen, och texturer är viktiga för realismen.
Det blir bra.
Jag lägger upp stav för att skapa strecken i texturen.
Oj, det där är bra, det Dan gör.
Håll ner den.
Man måste tajma rätt för att stavarna ska fästa rätt.
Man har bara ett försök på sig, när de är på sitter de där.
Bra jobbat.
Det var där vi kunde ha sabbat allt.
Du var väldigt tydlig med att glasblåsarna behövde två assistenter var. Varför?
När man jobbar på den här nivån gör det jättestor skillnad.
Det är rätt avgörande. Glasblåsarpiporna är större och tyngre.
Smärta är skönhet. Skönhet är smärta.
Jag skulle behöva träna mer om jag var glasblåsare.
Vi måste hetta upp det lite.
När jag fick vet att jag kommit med anlitade jag en tränare.
Jag har bättre ork, jag är i min bästa form nånsin. Jag har slitit för det här.
Kuben spöar mig.
Den känns tyngre än vad den är.
Det är som att hänga tio kg i glasblåsarpipans andra ände.
Och vrida den i fem timmar i 1 000 C.
Liten och mäktig.
Vi har en term i branschen för när händerna låser sig i kramp: "boner arm".
Det är aldrig bra när man får kramp.
Så där. Ta i som om du menar det.
TID KVAR: TVÅ TIMMAR
Nu formar vi oliven.
Oliven måste vara minst 30 cm, men jag gör den större.
Vi är redan över 30 cm.
Jag jobbar på kartnålens skaft.
Jag blåser en sfär i botten och så pressar assistenten med paddeln
så skapas en skarp kant.
Bra, alla slutar.
Vänd!
Jag är jättenöjd med utseendet på mitt popcorn.
Jag använder mig av insidesskulptering.
Jag pressar ut alla detaljer från bubblans insida.
Jag gör en massa små knölar över hela.
Sluta.
För att tärningen ska se realistisk ut måste alla prickar hamna på rätt ställe.
Det är 21 prickar.
Bredvid mig arbetar Grace…
Ett, två, tre, kör.
…och det går skitbra!
Fan också.
Jaha.
Så fruktansvärt. Jag känner för Grace.
Man blir lite förhärdad med åren. Det är ett beskt piller, men glas krossas.
Det var väl f…
Det suger, men man kan gnälla över vad som händer framför en,
eller så arbetar man runt det.
Som queer får jag ju ständigt göra så i vardagen.
Nu får vi öka.
Jag är inte sur för att det gick i kras utan för att vi måste göra om det.
Vi får helt enkelt göra en ny, fast lite mindre.
TID KVAR: EN TIMME
Vänd.
Oj, het bänk. Fettet bränns.
-Hej, hur är det? -Bra, hur är det själv?
Det går bara bra!
Hur känns det att jobba med så mycket glas?
Det är svårt. Jag har gjort insidesskulptering i mindre skala.
-Är du redo för en seger? -Jag är absolut redo, snälla!
Jag vill inte åka hem utan segrar.
Jag och Trenton har inte vunnit nån deltävling än.
John Sharvins popcorn ser ärligt talat mer ut som en bajskorv.
Hur ligger vi till med tiden?
30 minuter kvar, hör ni! 30 minuter!
Vackert.
För att få hästhuvudet platt måste hela pjäsen hettas upp,
och så malla på det med kork och pressa så mycket det bara går.
Och så får jag köra om och om igen tills jag är nöjd med profilen.
Det ser riktigt bra ut.
Jag är helt knäckt. Men jag börjar om med min tärning.
Nu går processen mycket bättre. Bottnen och sidorna är tjockare, allt är jämnt.
Så långt allt väl.
Tärningsspel hela dagen.
Okej, hör ni, det är 20 minuter kvar!
Se till att era verk är minst 30 cm!
Härligt, laget. Nästan klart.
Då ska vi göra fingerborgens nedre del.
Tryck ner.
Jag snurrar, snurra med mig. Av.
Vi för in pimenton och punktvärmer.
Värm på kanten.
Var beredd med brännaren när jag säger till.
Vänd. Stanna lite.
Få ut den.
När jag la i paprikan föll den in i oliven.
Nej, upp på bänken.
Upp på bänken.
Jag ligger på golvet i en hög glaskross och hoppas att få loss paprikan.
Kom igen. Den är fast där inne.
Det är som det är.
Får inte ut den.
Det var inte "pi-menat".
Jag gör en pimento till som ska in där, förmodligen intill den där.
På insidan gallskriker jag.
Femton minuter!
Alla rejsar på.
Vi hinner, det blir bra.
Jaha, då ska vi få av den här. Lyft, greppa. Där nere, ja.
Verket är klart men det är tid kvar, så jag lägger till några smågrejer.
Poppa på!
Så ska vi angöra nålen på kartnålen.
Nej!
Den gick av på mitten.
Vänd.
Vi får nog limma på den.
Vad är lite lim, vänner emellan?
Fem minuter kvar! Dags att ställa verken i kylugnen!
-Hur får man på sig det här? -Det blir på håret.
Slå rakt ner på pipan, hårt. Så där, ja.
-Bra jobbat. -Har du den?
Se upp, kommer bakom!
Håll under den!
Bra jobbat.
Herregud.
Glasblåsare! Tiden är ute.
-Snyggt jobbat. -Snygg upprättelse.
Så, nu behöver jag aldrig mer göra en tärning. Ber nån mig blir svaret nej.
UTSTÄLLNING
"GAMLE SVARTEN"
Var konstnär fick ett litet föremål
som vi fick i uppgift att kopiera i större skala.
"PRESSA TILL DET YTTERSTA"
Jag ville få träff på alla tre: Teknik, realism och skalan större än kravet.
"EN LITEN KRYDDA"
Jag hoppas att man ser detaljerna och den realistiskt imperfekta färgen.
"FINGERBURGEN"
Jag fick kämpa lite och täcka fingerborgen med bladsilver
eftersom reduktionen inte blev som jag tänkt.
Den brändes bort, och fingerborgen måste ju glänsa.
Jag hoppas att mitt verk visar att jag inte gav upp.
Jag hoppas att det visar sig positivt.
"KOLACORN"
Jag är rätt nöjd med hur det blev.
Det är svårt att se vem som vinner. Det lär bli tajt.
Det här måste vara den största utställning jag sett.
Jag är jätteimponerad över förstoringarna och träffsäkerheten.
Jag vill känna på allt, men jag vet inte om det är tillåtet.
Vi börjar med John Morans verk. Och det här är hans föremål.
Man ser tydligt att det är en oliv.
Oj. Jag är helt tagen av texturen.
Hur fick de till den? Det är ju helt otroligt!
Samma sak med färgen. Jag älskar detaljerna,
som korssnittet i olivens bakdel.
John Moran har visat sina färdigheter som skulptör
och har fångat essensen i sitt föremål.
Till och med placeringen av pimenton är rätt mitt i prick.
Sanningens ögonblick.
Linjalen är 30 cm och oliven är helt klart större än så.
Den delen satte han.
Det enda jag tänker påpeka är att verket inte har olivens färg.
Men en fräschare oliv direkt ur burken har ju oftast den här färgen.
Den "olivar" upp.
Här är Dans fingerborg.
Jag är lite besviken.
Jag vet inte om det här är den bästa fingerborg han kunde få fram.
Färgen på ytan är bladsilver som las på sen verket togs ut ur kylugnen.
Jag har använt rätt mycket bladguld, och det här känns lite stökigt.
Kan man säga att bladsilvret är som att sminka en gris?
Det var lite hårt, men jag tror att det är kamouflage av nåt som inte blev bra.
Jaha, då är det dags att mäta lite.
Få se…ja.
-Vad gäller storleken klarar han sig bra. -Japp.
Här har vi Minhis schackspringare.
En klar utmaning för vem som helst,
men man ser ju att hon gjort ett otroligt jobb med detaljerna.
-Hästhuvudet är ett stycke, eller hur? -Ja, det är ett stycke.
-Det är ju enormt. -Ja, bara hästhuvudet är nog 30 cm.
Bara huvudet.
Vi har realism här, och helt klart skala och storlek.
-Och en massa teknisk skicklighet. -Precis.
Men på somliga ställen ser man liksom fönster av klart glas
där färgen inte når ända ut i kanten.
Det avslöjar ju att det är glas, och man tappar lite av känslan av plastföremål.
Men det gottgör hon mer än väl med skulpterandet
och riskerna hon tog med att färdigställa huvudet som ett föremål.
Här har vi Trentons kartnål.
Ett otroligt verk, ett jag skulle vara stolt över att ha i mitt hem.
Storleken är helt otrolig.
Nästan två gånger mer än kravet.
Trenton har varit ute på tunn is ett tag, men det här är ett fint verk.
Det är ett fint verk.
Men originalets kanter är lite skarpare,
det är vassare vinklar här nere och där uppe.
Det skulle Trenton helt klart ha kunnat få till.
När uppgiften är realism borde han kanske ha varit mer noggrann med detaljerna.
Här är Graces tärning.
Jag bara måste kolla hur tung den är.
Oj!
-Kan man rulla den? -Nej!
Med ögonmått ser den inte ut att vara över 30 cm.
Om jag håller den så här och du mäter från piedestalen?
Nej, den är inte stor nog.
Det var så hemskt när den gick i kras, jag kan inte ens föreställa mig känslan.
Den här tärningen verkar vara lite mindre, och dessvärre inte lika bra.
Tärningens prickar är ju nedsänkta.
Här är de motsatsen, höjda punkter.
Men med det sagt är det här ett av de svåraste föremålen att kopiera.
Här är John Sharvins kola-popcorn. Vi ska se hur stort det är.
Det får godkänt.
Det är säkert 30 kubikcentimeter luft i den, det borde också räknas.
Som inbiten popcornätare hoppades jag mycket på det här.
Och jag gillar verkligen kärnan, den är ett fint tillägg.
Jag inser ju hur svårt det var, men jag ser en stor färgmiss.
Formen känns fel.
Den är stor, han slet verkligen med den.
Men jag tycker inte att verket fångar popcornets väsen.
Innan vi bestämmer oss för en segrare eller förlorare tar vi in glasblåsarna.
Jag vet att jag när som helst kan åka ut, så är det.
Det var en kärv dag, men jag kom tillbaka.
Även om jag åker ut så är jag stolt.
Jag tycker att jag var modig här, man kan inte vara medioker längre.
I varje utvärdering väntar jag mig superhård kritik.
Konstnärer: Ni förtjänar en applåd för era stora glasverk.
-Hur känner du för fingerborgen? -Jag är nöjd. Jag fick experimentera.
Du lyckades helt klart med storleken.
Men samtidigt tappade du nog bort proportionerna lite.
-Den är lite för hög och tunn. -Okej.
Allvarligt, jaja.
John Sharvin med sitt popcorn. Berätta om ditt verk.
Det var en svår form, många detaljer.
Jag såg på det och tänkte att det hände en massa där.
Det jag kände mig lite besviken på var färgen.
Jag trodde att kolafärgen skulle vara lite ljusare, men den blev mörk.
-Lite vidbränt. -Tack, John Sharvin.
Tack.
Grace.
Det var en svår form att få till, glas vill inte vara fyrkantigt.
Särskilt inte stort och fyrkantigt. Det vill ju inte människor heller.
Jag ville försöka, men det funkade inte.
Vi har i alla fall nåt att se på, det är skönt att ha nåt där.
Tack.
Trenton. Du hade kartnålen.
Det kan tyckas vara en enkel form att få fram, men jag jobbar inte stort.
Men på det hela taget är jag nöjd.
Du hade i alla fall det största verket, det var på 58 cm.
Härligt.
På ett sätt hade du nog det lättaste föremålet att återskapa.
Och det råder ju inga tvivel om att det är en kartnål.
Det är kanske för att formen är så symmetrisk som det missades lite
vad gäller skärpan i kanterna, både upptill och nertill.
Sant.
Tack ska ni ha, då ska vi överlägga lite.
Nån måste vinna och nån åka ut.
Jag vill varken att jag eller Dan åker ut.
Just nu är jag bara orolig för egen del.
Det finns andra frågor, men jag tycker att storleken är en stor nackdel.
Jag kan inte släppa färgen, jag tycker att det var en stor miss.
Jag kan inte göra mer än vad jag gjort.
Vi hade två beslut att fatta, och ingetdera var lätt.
Dagens Bästa blåsare är…
…två konstnärer.
Vad jag vet har man aldrig haft två vinnare förr.
John Moran.
Och?
Och…
-…Minhi. -Allvarligt?
Helchockad.
Jag vann med John Moran, jag är hänförd.
Det var oväntat.
Och så konstnären som inte imponerade på oss.
Den som idag lämnar hyttan är…
…Grace.
Vänligen ta farväl och lämna hyttan.
Beklagar.
-Härligt att träffas. -Bra jobbat, hör ni.
Jag är superstolt över att ha nått så här långt och ha vunnit en deltävling.
Det enda jag kunde ha gjort annorlunda var att ta en annan ask.
Tack, allihop.
Det var toppen, vi har haft så kul. Jag skulle inte vilja ändra nånting.
Det här är inte det sista ni ser av mig.
Jag kommer att stråla på andra ställen.
Gratulerar, ni kämpar fortfarande om förstapriset
och titeln "Glasmästare". Vi ses i nästa deltävling.
Så här långt i tävlingen är det jag och fyra män.
Det är mycket att bära.
Undertexter: Henrik Brandendorff Tack till Stefan Erlandsson