Blanda sand, kalksten och natriumkarbonat i en ugn på 1 100 C
så får du flytande glas.
Skickliga glasblåsare samlar glas på metallrör,
och när de blåser bildas en bubbla de kan forma och skulptera.
Verktyg och arbetssätt har rötter i romartid, men nu höjer vi temperaturen.
Vi är tillbaka i Nordamerikas största glashytta, där vi får se tio konstnärer…
…möta eld med eld.
Nu börjar det roliga.
Vinn eller försvinn.
Och vågar man mycket…
Herregud.
Upp på bänken! Jag satsar alltid fullt ut.
…vinner man mycket.
Där satt den!
Den som klarar vår eldfängda tävling vinner ett pris som förändrar deras liv,
och gör sig ett namn världen över som Glasmästare.
Jag heter Nick Uhas. Gör er redo för Blown Away!
Glasblåsare! Välkomna tillbaka till hyttan.
Det är en ny uppgift och jag försöker att göra mitt bästa.
Förhoppningsvis lyckas jag bättre än den sämsta.
Nu när vi bara är fem kvar känns det verkligen att det närmar sig.
Man ser ljuset i slutet av tunneln, men bara en av oss kan vinna.
I århundraden har konstnärer som Degas, Renoir och Matisse
inspirerats av cirkusens bjärta färger, vågade mönster och stora personligheter.
En av de stora konstnärerna var som ni säkert vet Venedigmaestron Pino Signoretto
med sina fantastiska glasclowner.
Pino Signoretto är en av glasskulpturerandets gudfäder.
Hans clowner har sån rörelse och känsla, de är otroligt väl skulpterade.
Jag gör inte en clown, jag gillar inte clowner.
Vi vill att ni ska ta den stora energi man hittar under cirkustältets tak
och skapa ett verk med cirkustema.
Till domarhjälp har Katherine i dag luftakrobaten
och cirkusdirektören Miranda Tempest.
Gästdomaren ser ut att vara så full av liv.
Och vilket härligt jobb hon har.
Cirkus och glashytta handlar om att ta risker i sitt skapande.
Och vi får leka med eld.
Vill du leka med eld? Vi också!
Hon dansar med eld och fast den är ett par meter bort
känner man värmen, och vi glaskonstnärer känner oss som hemma.
Min enda tanke där var "hon lär sätta eld på sitt hår".
Ni kommer att utvärderas utifrån design, koncept och teknisk skicklighet.
Deltävlingens vinnare får titeln Bästa blåsare, samt tävlingens sista fördel.
-Härligt. -Okej.
Jag vill få fördelen, men framförallt vill jag vinna.
Konstnären som inte imponerar på oss får fälla en clowns tårar och lämna hyttan.
Glasblåsare: Ni har fyra och en halv timme på er.
Och tiden börjar nu.
Jag älskar den här utmaningen.
Jag gör en skäggagam som också är en skäggig dam.
Det är en hyllning till Annie Jones,
en av historiens mest berömda skäggiga damer.
Hon förespråkade en förändring av normerna kring vilka som ansågs vara missfoster.
Jag gör en säl som sitter på en piedestal och ska hoppa genom en ring av eld.
Eldringen symboliserar de ringar vi alla tvingas hoppa igenom.
Alla här har fått göra det för att nå hit, vi har offrat mycket för att nå hit.
Min flickvän är ju kvar där hemma, men hon stöttar mig och vill att jag ska vinna.
Jag försöker bara klara mig till nästa deltävling.
Jag gör en valross som heter Walter.
Han söker till cirkusen, men det går inte så bra.
Bollarna han ska balansera på huvudet går sönder.
Han ska vara söt.
Det är en cirkus, det ska vara kul. Det blir bra.
Jag ska göra en sorts clown, fast i björnhamn.
Jag har helt klart lite björn i mig.
Det blir som en rysk dansande björn med fez på huvudet, den evige artisten.
Som konstnärer tar vi risker och blottar oss i offentligheten,
blottar oss för publiken.
Apropå cirkus tänker jag på den politiska cirkusen,
så jag ska göra en clowninspirerad elefant.
Elefanten har en orange tupé och orange ansiktsfärg.
Tolka det som ni vill.
SKAPA
Jaha, så temat är "cirkus".
Vi får se hur det går.
Det blir många bitar, mycket värmande.
-Vi ska göra valrossen Walter. -Härligt.
Det vackraste anfång Jag nånsin tagit
ANFÅNG SMÄLT GLAS FRÅN UGNEN
Och nu ska vi svettas.
Som cirkusartist skulle jag vilja vara den mänskliga kanonkulan.
Det vore så mäktigt att flyga iväg.
Han är nog för liten för att bli kanonkula.
Jag skulle vilja jobba med ett exotiskt djur, som en tiger eller ett lejon.
In med dig.
Bara Minhi skulle klara trapetsen.
Det ser bra ut, Minhi!
Ursäkta?
Nej, min flickvän ser på.
Ibland är hyttan helt klart som en cirkus.
Vi måste tänka i farten och leka med eld.
Vad är det du gillar med att arbeta just med eld?
Arbetet är ju spännande i sig, men trots att det bokstavligen är brännbart
är själva skeendet ganska förutsägbart.
Det påminner mycket om glasblåsning, att med hetta skapa magi i materialet
är ju vad glasblåsare gör.
Ja, där är formen jag sökte.
Vi leker med eld och jonglerar smälta massor.
Vi hör nog hemma i en freak show.
Då börjar vi med den dansande björnen.
Jag ska göra en cirkusbjörn som iförd fez dansar på en boll och gråter.
Det känns ju som om alla barn har en fantasi om att rymma hemifrån
och gå med i en cirkus. Hur är cirkuslivet?
Ibland kan turnélivet bli lite ensamt.
Men det fina med cirkusen är att alla håller ihop.
Oj, där har vi en glasklar parallell till: Konstnärer hejar på varann.
Till och med i en tävling som här, så vill man att den andra lyckas.
Alla här vill vinna, men vi vill inte slå varann.
-Det ser bra ut. -Tack.
Glasblåsare stöttar varann, för glasblåsning är en lagsport.
Jag gör elefantens huvud nu. Snabeln läggs till senare.
Nu gör vi flugan.
Walter ska få en stor fluga på bröstet.
Är det nåt i mitten på flugor?
Jag har bara haft färdiga.
Jag brukar ju fråga hur du skulle lösa en uppgift,
men vad jag förstår har du redan genomfört den här?
Ja, ungefär. En vän och jag samarbetade i ett verk som hade med clowner att göra.
Hur ger man en cirkus liv i sitt verk?
Det är extremt viktigt med färg, jag förväntar mig mycket färg här.
Olympic Color Rod har försett hyttan med kross, mjöl och tappar.
Fjanta inte runt som en clown nu.
Mäktigt.
TID KVAR: TRE OCH EN HALV TIMME
Inte illa.
Jag tänkte börja med eldringen. Jag har inte gjort en ring förut.
Jag lät assistenten hämta en bit orange glas
som jag klippte på ringen för att skapa flammor.
Vi får ta det lugnt.
Det blir bräckligt, och luftas det för länge kan det börja spricka.
Hinner inte göra en ny.
Det är en kamp mot klockan.
Dans björn har verkligen tagit form.
Dan har använt björnmotivet förut, det representerar hans kultur.
Så han kan ha lite försprång vad gäller att snabbt få fram en björn.
Den dansar för att få mat, som jag.
Är björnen jag? Nej, men jag har björnaktiga sidor.
Min familj, Solnedgångens barn, Heiltsuks ättlingar, är en björnfamilj.
Jag har ju haft mitt björnhalsband helt tiden här,
och det är min familjs vapensköld. Kom ihåg ditt ursprung.
Ögonen ser bra ut!
Jag gör en skäggig drakdam.
Bra, då är det dags för ögonlocken.
Jag tänker mycket kring att jag är den sista kvinnan i tävlingen.
Mitt verk ifrågasätter könsrollerna.
En kvinna kan ha skägg. En kvinna kan jobba i en glashytta.
Det gör henne inte mindre kvinnlig.
Jag siktar mot stjärnorna och väntar mig en miss, men ibland träffar jag.
Jag jobbar på valrossens fenor. Värm.
Jag är inte konstnär på heltid, men jag har en konstnärlig sida.
Att nu få möjlighet att bli konstnär på heltid,
särskilt om jag vinner här, det skulle ju förändra livet.
-Jag är så spänd på det. -Mäktigt.
Jag gör en liten elefant som är lite av en politisk karikatyr.
Nu får jag ögonen på plats och får till lite textur där.
Här handlar det om skulpterande och att ge verket personlighet.
Annars har verket inte mycket att säga.
Det blir fejkhår.
I håret lägger jag orange och gula lager för att få slingor.
Så hettar jag upp en stålborste för att borsta fram textur, lager och djup.
Så där vill vi ha det!
Hallå, gott folk, vi har två timmar kvar! Två timmar kvar!
Kamp-bussen. Behöver nån få lift? Det finns plats för alla.
Jag behöver nog öka tempot lite, tror jag.
Det är ju intressant att John Sharvin gör en valross och Trenton en säl.
Sneglade de på varandras skisser? Vad hände där?
Det finns en oro över att Johns och mitt verk liknar varandra.
Vi lägger på ett gäng fettvalkar på honom.
Trenton och jag har inga delsegrar än, så vi är de två i botten.
Men i slutänden tävlar man främst med sig själv om vad man kan skapa.
Här visar vi framfenorna.
Vänd, stopp.
Nu jobbar jag på byxorna, röd- och vitrandiga byxor.
Lite som Onkel Sams.
Jag drar ränder på byxorna med röd stav,
för det är det som kan ge verket en cirkuskänsla.
När jag tänkte på onkel Sam såg jag genast som en clownkostym
som vore perfekt för elefanten.
Så, snabb värmning.
Hej, Dan. Vad jobbar du på?
En dansande björn. En naken en som blottar sin själ för massorna.
-Känns det så för dig här? -Lite.
Man satsar mycket i deltävlingarna.
Man har fått gräva djupt inom sig i varenda en av dem.
Det ska gå väldigt fort, och det är slitsamt för kreativiteten.
Känns det som att uppgifterna här gör dig till en bättre konstnär?
I varje deltävling skalas det bort lite fler lager av löken,
och mer kommer fram. Så känns det.
Jag har inte vunnit sen första deltävlingen.
En vinst till skulle sitta fint. Men man måste förlora lite för att längta.
Klart att det skulle bli tajt.
Jag gör betar till Walter.
Nu ska vi klippa på skägget.
Det gör mig nervös, för saker som sticker ut gör verket bräckligt.
Oj, det där lär bli problem.
Glaset kan spricka när som helst,
och är jag inte försiktig så är det kört för mig.
Det är det jag fruktar. Värmning, tack.
Vänd!
Vi är fena på det här. Så, värm.
En timme kvar, hör ni! En timme kvar!
Tick-tack, tick-tack.
Så, värm.
Den här tävlingen kostar verkligen på såväl känslomässigt som fysiskt.
Måste jobba på!
Man vinner, och så kommer nästa deltävling och känslorna är ständigt på.
Det är väldigt tufft. Tittarna kan tycka "det klarar man ju",
men när man står här är det mycket.
Nu gör vi klart.
Ärligt talat, ibland vill man komma hem.
Nu svettas jag.
Livets hårda skola, vet du.
-Lyft. Har du den? -Ja.
Värm, värm, värm.
Såja, bra där.
Vänd.
Snyggt fångat.
Tiden går, konstnärer! Bara 20 minuter kvar!
Nu får vi öka.
Jag gör plagget till huvudet.
Jag har bara 20 minuter på mig att göra kläderna.
Det är bara att köra. Jag vet inte om jag hinner.
Tiden är min fiende.
Snabeln är kvar att göra, den som ger elefanten liv,
för nu ser den konstig ut. Men det är ont om tid.
Jag behöver en invärmning, tack.
Sista invärmningen, vi ses där.
Tusan.
Okej, det får duga.
Konstnärer: Det är fem minuter kvar! Femminuters-varning!
Beredd?
Vi tar det lugnt och fint.
Kom under.
Det ordnar sig. Ta den.
Ett, två, tre, kör. Ja, vackert.
Greppa.
Nu gäller det.
Vänster sida!
Djupt andetag.
Lugnt och fint!
Jajemen!
-Kardan. -Snyggt.
-Det blev klart. -Det vet du.
UTSTÄLLNING
"DEN SPEKTAKULÄRA SKÄGGIGA DRAK-DAMEN"
Vi skulle skapa ett verk med inspiration från cirkusens värld.
Jag är jättenöjd med hur mitt verk blev,
men jag styr ju inte hur bedömarna tänker.
"DANS ANDE BJÖRN"
Med våra verk bearbetar vi saker vi tänker på och går igenom.
På gott och ont delar man en del av sig själv med folk.
"OMÖJLIGHETEN"
Alla ställs inför utmaningar och tvingas ta språng.
Det är bara att satsa och hoppas att man når fram.
Jag hoppas att man förstår referenserna och kan le åt det.
Det är inte ett specifikt politiskt uttalande, mer en syn på politik i stort.
"WALTERS PRÖVNING"
Jag hoppas att man ler och kanske ser sig själv i det här.
Konst måste inte alltid vara allvarlig, Jag hoppas att mitt verk kan glädja folk.
Välkomna till Lustiga huset.
Det här är John Sharvins verk.
-Så bra! Kolla på huden. -Jättefint.
Han har lyckats bra med valrossen.
Detaljerna som de punkterade bollarna är också bra.
När jag tänker "cirkus" tänker jag inte nödvändigtvis på en valross.
Kan det vara poängen, att djuret kanske inte hör hemma på cirkusen?
Det känns så representativt för Johns berättelse, strävan att bli glasblåsare,
att som ingenjör kämpa sig fram och lyckas som glaskonstnär.
Jag tycker att det finns nåt riktigt bedårande här.
Här är Trentons säl.
"Ringen representerar hindret mellan oss och det vi vill nå."
Jag gillar narrativet han antyder här,
utmaningarna och hindren man måste ta sig förbi för att komma nånstans i livet.
Jag gillar verkligen färgerna här, tonerna i sälen.
Jag önskar bara att han hade lagt lite mer tid på ringen och stången.
Lågorna lyckades han bra med.
Men resten av konstruktionen känns lite framstressad.
-Jag undrar jättemycket över skeden. -Jag också.
Kändes det här "sälfullt"?
-Där tappade du bollen. -Snygg räddning.
Här är Dans verk.
Det ser ut att vara ett enda stycke glas.
Kroppen är en glasbit, och så är bollarna och fezen separata.
Men allt verkar vara varmmonterat, så allt är ihopsatt i hyttan.
Tekniskt sett är det mycket att hålla i luften.
-Jag hade klarat mig utan tårarna. -Vilka tårar?
Oj, dem såg jag inte.
Ja, det finns ju redan en sorg kring björnen med hatt
som måste dansa och sjunga för att få mat.
Tårar är kanske lite övertydligt?
Dags att tala om elefanten i rummet, John Morans verk.
Jag tror att jag anar vem han tänker på här.
Det menar du inte?
Texturen här är jättefin.
Allt från vecken i elefantens hud till håret
och den skrynkliga Americana-kostymen,
alltihop ökar väldigt effektivt på vibben av politisk clown.
Han har verkligen överträffat sig själv.
Det här är typiskt för John Moran, det finns alltid ett politiskt budskap.
Om vi lägger bort politiken är det ett väldigt välgjort verk.
Jag håller med.
Här har vi Minhis skäggiga drakdam.
Skäggagamer är mina favoritödlor, de är jättesöta.
Texturen är jättefin, fast rent estetiskt är jag inte säker på
att jag gillar formerna skägget består av.
Men jag älskar ögonen.
Och skulpteringen av ansiktet är verkligen vackert gjord.
Jag är inte så förtjust i kjolen.
Den distraherar och tar kanske till och med över,
flyttar en del av betraktarens fokus från huvudet.
Jag vet inte, jag säger emot typ alla.
Jag tycker att det är toppen, kombinationen av textur och färg.
Och kjolen får mig att tänka på en clownkrage.
Det känns skoj och lekfullt, som en cirkus.
Sant.
-Vad sägs, ska vi ta in glasblåsarna? -Skönt att du inte sa "ta in clownerna".
Jag är nervös på väg in,
men jag har varit nervös varje gång, för som konstnär blottar man sig.
När jag försöker skapa ett verk med ett visst budskap
kan det antingen bli en fullträff eller en total flopp.
Det skulle inte kännas toppen att åka ut, men jag har gjort mitt bästa.
Konstnärer! Ni gav verkligen cirkusen liv med era verk.
Jag imponerades verkligen av alla livliga och klara färger
och kände helt klart igen många klassiska cirkusmotiv. Bra jobbat.
Dan: Berätta hur du gick in i den här uppgiften.
Jag bestämde mig för att ta vara på egna erfarenheter.
Särskilt här är det mer ett spektakel än vad jag är van att jobba i.
Tänkte du på att lägga ränderna på den större bollen i en vinkel
för att skapa rörelsekänsla?
Jag ville ha björnen just där stavarna slutade
för att liksom samla ihop verket.
Jag tycker att du lyckades jättebra med björnen och alla olika accessoarer.
-Jag undrar lite över tårarna? -Det är typ som en clowns tårar.
Björnen älskar att dansa, men är besviken över att tvingas ha fez.
Tack, Dan.
Trenton.
Lågorna var jättebra, jag gillade dem.
Men överst på ringen syntes skarven.
-Hur tänker du kring kopplingen på ringen? -Den kunde ha varit renare.
Stången som håller ringen uppe tycks sluta i en sked. Berätta om den.
Den har att göra med mig och var jag började.
Jag kommer inte från en bakgrund som…
-Du föddes inte med silversked i munnen. -Precis, så det symboliserar det.
Det som gör oss bra är att vi kommer från olika bakgrunder,
men vi tala samma språk, nämligen glas.
-Tack, Trenton. -Tack.
Minhi.
Jag gillar texturen här.
Men varför blev skägget utskjutande spetsar?
Jag tänkte på att ta ställning för det som gör en annorlunda,
och skäggagamen blåser ju upp sig när den känner sig hotad.
-Tack, Minhi. -Tack.
John Moran.
Jag ville skapa en karikatyr av en politiker,
fast med cirkusladdningar så att det blev en kommentar om den politiska cirkusen.
När du göra såna verk, oroar du dig för att alienera vissa människor?
Mina politiska verk handlar om att inleda samtal.
Så jag tror inte på att alienera, men hur andra reagerar är ju deras sak.
-Tack, John. -Tack.
Vi vill höra vad John Sharvin, även känd som Walter Valross , har att säga.
Jag ville porträttera Walter som en kille som verkligen vill lyckas,
men hela tiden misslyckas.
Men han satsar för fullt, ger sig inte, och kämpar sig igenom nederlagen.
I er glasvärld och i min cirkusvärld tycks det som om man misslyckas mycket
och ständigt får höra "det går inte", "du är för gammal".
-Jag känner för din valross. -Tack, det gläder mig.
Jag tycker nog att genomförandet här är det bästa vi har sett från dig.
-Är du nöjd med hur det blev? -Komplimangen uppskattas.
Och, ja, jag är väldigt nöjd med hur det blev.
Tack, då ska vi prata ihop oss lite.
En valross och en säl. Det är svårt att inte jämföra dem.
Jag vill vinna en deltävling, men framförallt gå vidare.
Jag har gjort mitt bästa. Förhoppningsvis håller bedömarna med mig.
Goda intentioner, men landade kanske inte där det var tänkt.
Åker jag hem på grund av det här verket så har jag stått på mig, konstnärligt sett.
Tack för ert tålamod. Vi har fattat vårt beslut, och dagens Bästa blåsare är…
…John!
Sharvin.
Tack! Underbart.
Det tog sin tid.
Men det var fint att ställa ut nåt av det bästa jag gjort och att det uppskattades.
Vi har väntat på det.
John Sharvin, du har vunnit tävlingens sista fördel, och den…
…kommer att avslöjas när ni får er nästa uppgift.
Och nu: Konstnären som inte imponerade på oss
och genast måste lämna hyttan är…
…Trenton.
Tack. Jag håller med er.
Vänligen ta farväl och lämna hyttan.
Den här tävlingen är inget för de känsliga.
Jag kom hit och insåg snabbt de andras storhet.
Här, broder.
Dan gav mig sitt specialgjorda halsband. Stort hychka för det. Det betydde mycket.
Att få nåt som nån tillverkat själv är värt mer än pengar.
Undertexter: Henrik Brandendorff Tack till Stefan Erlandsson