Vhoďte písek, vápenec a potaš do pece rozpálené na 1100 stupňů Celsia,
a získáte sklovinu.
Zkušení skláři pak naberou roztavenou směs pomocí píšťal,
a když do nich fouknou, ze skla se stane bublina, které dají další tvar.
Nástroje i techniky pocházejí už z dob starého Říma. Připravte se…
na pořádné horko.
V největší severoamerické sklářské dílně
opět sledujeme 10 skvělých umělců,
kteří jdou ohněm proti ohni.
A teď začne zábava.
Jeď bomby, nebo jeď domů.
Ale velký risk…
Panebože.
- Opři to o lavici. - Já na to jdu vždycky zhurta.
…přináší velký zisk.
Paráda!
Pokud přežijí naši ohnivou soutěž, získají odměnu, která jim změní život
z jednoho z nich udělá toho nejlepšího skláře na světě.
Já jsem Nick Uhas. Připravte se, že budete Vyfouknutí.
VYFOUKNUTÍ
Skláři! Blahopřeji vám k postupu do finálové čtyřky.
Finálová čtyřka mi nestačí.
Cílem je dostat se do finále. Proto jsem tady.
Zbyli tu čtyři úžasní umělci.
Nevím, jak to dopadne, ale budeme bojovat až do konce.
Jste úžasní umělci.
Ale víme, že jste tak daleko nedošli sami.
V průběhu soutěže jste se vzájemně inspirovali a fandili si.
Nemluvě o přátelích a rodině, kteří vám fandí z domova.
Stýská se mi po dětech. Telefonovali jsme si.
Moje přítelkyně Marta mě podporuje.
Udržuje ateliér v chodu, aby mi umožnila zúčastnit se soutěže.
Práce týmová je práce snová. A tím se dostáváme k dnešní výzvě.
Dnes vás rozdělíme do dvou týmů.
Týmová výzva. Ráda spolupracuju s lidmi.
Těším se, ale jsem trochu nervózní.
Johne Sharvine. Coby vítěz poslední výzvy jste získal výhodu.
Můžete si vybrat, s kým chcete pracovat.
- Vážně? - Vážně.
To není vůbec lehké. Všichni jsou machři. Co mám dělat?
- Neexistuje špatná odpověď. - Ne.
Ani správná.
Výhoda, kterou má John, ho staví do ošidné pozice.
Kruci.
Jo.
No…
Johne, vytvoříme tým John?
- Si piš. Tým John. - Vytvoříme tým John.
Půjde nám to spolu. I já bych si asi vybral Johna.
To znamená, že Dan a Minhi budou pracovat spolu.
Tým Seattle. Do toho.
Líbí se mi, jak to dopadlo. Tohle by byla i moje volba.
Teprve se uvidí, jestli mi to prospěje.
A s hodnocením vaší práce Katherine dnes pomůžou speciální porotci…
Aha.
Energické sklářské duo, Robin a Julia Rogersovi.
Společná díla Robina a Julie byla vystavena po celé Severní Americe
včetně Chryslerova muzeum umění,
kde Robin působí jako programový ředitel a Julia jako mimořádná profesorka.
Chryslerovo muzeum má ve sklářství skvělou pověst.
A navíc jsou oba neuvěřitelně talentovaní umělci.
S Julií jsme si roky vzájemně asistovali,
ale spolupracovat jako dva umělci na jednom díle je úplně jiné kafe.
Vyberete si dvě slova, která se k sobě hodí, a vytvoříte z nich umělecké dílo.
Čisté a jednoduché.
Jaká slova spárujete je na vás, ale kritéria ne.
Dobře.
Na tuto výzvu budete mít čtyři hodiny.
Budete hodnoceni jako týmy i jako jednotlivci podle návrhu,
koncepce a technického provedení.
Vítězný tým bude vyhlášen nejlepšími foukači.
Umělci z poraženého týmu budou mít hlavu na špalku, ale domů pojede jen jeden.
Ty bláho.
Bude to stres. Jestli se moje část díla rozbije, tak potopím Johna.
To nás posune na poslední dvě příčky. Takovou tíhu nést nechci.
Čas vám začíná běžet…
teď.
NÁVRH
Dvojice slov, co ty na to?
Možností je spousta.
„Hezký a snadný.“
- „Žhavý a ostrý?“ - „Žhavý a ostrý.“
- To se mi líbí. - Mně taky. To je dobré.
Vyrobíme plameny, které směřují vzhůru, kde je ristra,
což je svazek papriček, které sestupují k plamenům.
Mně se líbí „živ a zdráv“.
Vzpomněl jsem si na skandinávskou pohádku jménem Otesánek.
Jedna žena nemůže mít děti, tak jí manžel dá pařez,
který oživne a začne žrát lidi. Je to tak trochu pohádkový horor.
- Můžeme to zkusit nějak zpracovat. - To se mi fakt líbí.
Chceme společně vytvořit jeden kus. To je při spolupráci důležité.
- Já vyrobím plameny, budou hodně barevné. - A já ty chilli papričky.
Dan Friday popadl pár pálivých papriček.
- Začnu chrastítkem. - Já vyrobím končetiny.
A ty se pak vrhneš na hlavu a tělo.
Je to nebeská kombinace. S pekelným podtónem.
Nedovolíme, aby vyhráli Johnové. Johnové?
TVORBA
Vypotřebujete všechny červené.
Jo, bude to ostrý.
Tak jo.
Hurá do toho. Musíme vyrobit hodně dílů.
No tak jo. Jdeme na to.
Tahle výzva na nás klade velký stres.
Johnové jsou v ajfru. Oba už vyhráli.
Jsem nadšená, že pracuju s Danem.
Jen se mě trochu dotklo, že si John nevybral mě,
ale neříkejte mu to.
Třikrát to vyválím v bílé.
John vymýšlí barevný recept, takže až začnu vyrábět svoje díly,
můžu se tím receptem řídit.
Vyrábíme jeden objekt, takže pořád kontrolujeme měřítko, velikost, barvu.
- To vypadá dobře. - Ano.
Je to neustálá komunikace.
Robine a Julie, co je nejlepší na práci ve dvojici?
Má to spoustu výhod. Například tu, že když pracujeme současně,
stihneme víc práce za kratší dobu.
Já mám dnes za úkol vyrobit „žhavé“ a Dan vyrábí „ostré.“
Žhavé a ostré má se sklářstvím souvislost.
Teploty ve sklárně a chování, které z toho vyplývá...
Myslím, že je to dobré spojení slov.
Náš plán je „rozděl a dobij.“
Já se zaměřím se na plameny.
Já vyrábím chilli papričky.
Doufám, že vyrobím 15 až 20 papriček.
Nejdřív vyrobím papričku a pak vyrobím další papričku,
než vyrobím další papričku.
Bude to pálit!
Dan a Minhi? Trochu mlátím hlavou o zeď, protože je to fakt dobrej tým. Páni.
Co je podle vás nejnáročnější na tom, když dva umělci pracují na jednom díle?
Každý vyrábí jiné díly, a pokud proporce nesedí, výsledek nebude dobrý.
To by mohl být pro Johna Sharvina a Johna Morana problém.
Vyrábějí prvky, které do sebe budou muset zapadnout.
Minhi a Dan vyrábějí oddělené kusy, které sestaví až nakonec.
Téma našeho díla je „živ a zdráv.“
Ale má mít nejednoznačné vyznění.
Napadla nás strašidelná pohádková postava jménem Otesánek.
Je to dřevěné dítě, které ožije a začne jíst všechno kolem.
Vyrábět jeden kus je riskantnější než jich vyrábět několik.
Když rozbijeme jeden z mnoha, vyrobíme další.
Šli jsme do toho rizika, protože jsme tomu věřili.
Řekla byste, že John a John vyrábějí těžší kus?
Nejspíš ano. To, co zatím vidíme, vypadá technicky náročněji.
Je tu větší riziko, zda to nakonec bude dobře pasovat k sobě.
Tohle je příprava na výrobu stonků paprik.
Vrazili jsme ty kevlarové rukavice do téhle hliníkové formy.
Mám tak dost času na zakroucení stopky, za níž připevním papriku ke svazku.
Ta rukavice pak bude na odpis.
Netuším, co se děje na druhé straně dílny. Vidím tam nějaké větve.
John a John versus Seattle.
Je mi fuk, co vyrábějí. Vím, že to bude super.
Já se teď soustředím na naše super dílo.
- Tým John vyhraje. - Tým John.
Kdo?
Teď bych fakt nerad jel domů.
Začínám výrobou chrastítka v podobě kočky.
Musím to mít hotové ve chvíli, kdy John udělá ruku, abychom
to mohli slepit.
Ruka bude vypadat jako větev stromu. Takže musí mít prsty
a být ohnutá v lokti a v zápěstí, ale příliš nepřipomínat lidskou ruku,
Má mít přibližně dvacet centimetrů.
Jo. To chrastítko by mělo mít deset až dvanáct centimetrů.
V životě jsem chrastítko nedělal.
Vložím mu chrastítko do ruky a ohnu větvičky kolem něj.
Je důležité, aby na dlani bylo horké spojení.
Tím vznikne to nejpevnější spojení s chrastítkem.
A ty sevřené prsty spojení ještě zpevní.
Tak jo, přestaň.
Spojovat díly za horka je risk.
Otoč.
Když přilepíte kus, který není dost horký, tak upadne.
Na to není čas.
To je krásně ujetý!
Jo, vyrábíme ostošest!
Nahřej to a vydrž.
Chtěli jsme udělat něco, co vás praští do očí. Myslím, se to povedlo.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS 3 HODINY
Máme tu vážně parádní sklo.
S Danem se pracuje skvěle. Je ohromně talentovaný.
Nejlepší na tom asi je, že se dobře známe,
takže se cítím jako doma.
Crew ze Seattlu.
Jo, oba žijeme a pracujeme v Seattlu.
Danova přednost je jeho schopnost
vytvářet opravdu hladké a krásné tvary.
Díky. Jo, super.
- Jak to jde, Minhi? - Pokročila jsem.
Jo, jsi v ajfru.
Minhi umí dobře drobnou, detailní práci, ale zvládá i velké kousky.
Radost pohledět na tak všestranný talent.
Otoč.
Dobře.
Jak těžké je pro naše skláře změnit se z konkurentů na spolupracovníky?
Možná ne tak těžké, jak si myslíte,
protože foukání skla je týmový sport.
Skláři se mají obecně vzato rádi a přejí si vzájemně úspěch.
Myslím, že je pro ně úleva pro změnu pracovat s někým, a ne proti někomu.
- Pro tuhle chvíli. - Na tuhle výzvu.
- A pak nastoupí sabotáž. - Jo.
Musím mu ještě vyrobit pusu. To jsou oči. Vidíte?
Další část, na které pracuju, je hlava.
Jo. To vypadá dobře.
Jsem spokojený s povrchem a zbarvením.
Vypadá roztomile.
Vypadá přesně tak, jak jsme si to představovali.
Panstvo, zbývají nám dvě hodiny!
Dvě hodiny?
- Zdravím, Katherine. - Johne, jak to jde?
- Dneska fakt dobře. - Jo?
Jaký to je pocit, být ve finálové čtyřce?
Vůbec jsem nevěřil, že se tak daleko dostanu.
Upřímně řečeno je to šílená dřina.
Ale minulé kolo jste vyhrál.
To bylo moc fajn. Děkuju moc.
- To bylo super. - To byla moje práce.
- Tak bezva. Jo. - Dělám si srandu.
Dodalo vám to větší sebevědomí?
Trochu mi to pomohlo. Získal jsem pocit, že to zvládnu. Že to dám.
Myslíte, že s tímhle společným dílem máte šanci na další vítězství?
To doufám. Časově to snad zvládáme. Ale musíme toho hodně stihnout.
- Nechám vás pracovat. - Díky za návštěvu.
- Tak jo. Hodně štěstí. - Díky.
Dane. Jak to jde?
- Je tu trochu hic. - Jo? Vy i Minhi jste ze Seattlu.
- Už jste spolu někdy pracovali? - Jo, v továrně.
Nevypadá to, že si moc povídáte. Každý z vás má svůj úkol.
Což se trochu liší od toho, jak pracují Johnové.
- Jedete na kvantitu? - Jo.
Chci, aby byl ten kus vidět aspoň z šesti metrů.
- Přestanu vás trápit otázkami. - Fajn. To beru. Díky.
Dalším krokem je výroba trupu,
což bude základní stavební kámen. K němu přidáme končetiny.
Je to důležitá součást celého díla, i když vypadá trochu miniaturně.
- Už to otoč. - Vypadá to dobře. Už se to rýsuje.
Přátelé, zbývá vám šedesát minut.
Dobře.
Dane, víš, kolik papriček jsi už vyrobil?
Snad dost. Ztratil jsem přehled.
Jo, já taky.
Některé papričky jsou ze dvou náběrů, jiné ze třech.
Snad budou ty různé velikosti vypadat dohromady dobře.
To je normální papričková farma.
- Musíme jít na kompletaci. - Jdeme na to.
- Tak pojď.
Tohle je okamžik pravdy. Sestavíme to a uvidíme, jestli jsme to udělali dobře.
- Ať je to pořádně mazlavé. - Dobře.
Je to pěkně šťavnaté.
Tahle noha je kratší, tak ji nebudu vrážet moc hluboko.
Teď není čas na chyby.
Když to nebude dost horké nebo to bude naopak moc horké, tak se vezete.
Je třeba být opatrný.
Nahřát.
Kdyby se to v téhle fázi soutěže rozbilo, tak jedu domů.
- Musíme ty nohy trochu povytáhnout. - Dobře.
Teď sedí rovně,
- a my to potřebujeme takhle. - Jo.
Tlač.
- Pořád tlač. - Jo.
Myslím, že to takhle vypadá dobře.
Když jsme připevnili nohy, viděli jsme, že proporce jsou správné.
Vypadá to přesně tak, jak má, je to strašidelně divné.
Tak dobrý.
Musíme sebou ještě hodit.
Zbývá necelá hodina. Začíná mi být opravdu horko. Jo.
Vrším na sebe vyfouknuté tvary, abych vytvořila různé vrstvy plamene.
Tohle je úplný vnitřek, ta nejmenší část plamene.
Nejžhavější část plamene je bílá.
Představte si „bílý žár.“
Ta bílá, to je vnitřek? Hezký.
Myslím, že v jednoduchosti je krása, a toho chceme dosáhnout.
Zbývá vám třicet minut.
Přesně podle plánu.
Takže, až to urazíš, chci, abys ten kus položil na pangl.
Když se všechno slepuje za horka, je to vždycky o nervy.
Až nahoru. Ještě. Tak, dobře.
Všichni se při tom maximálně soustředí.
Ztratíte třeba na půl vteřiny pozornost, a můžete urazit ruku.
Soustředění je velké. A napětí dost vysoké.
Otoč.
Když vsadíte všechno na jednu kartu, bývá to hektické.
Ale když to zvládnete, stojí to za to.
Dane, zbývá už jen 20 minut!
Upřímně se bojím, že nevyrábím ten nejlepší kus a pojedu domů,
protože ty plameny jsou dost cool, ale ty papričky jsou trochu fádní.
Ale doufejme, že dohromady to bude krásné.
Pojďme na hlavu.
Měla by tam být díra.
- Je tam pusa. - Jo.
Otoč.
Otáčej.
Fajn, nahřát.
Zvedni.
Tlač proti hlavě.
To je přesně ono.
Zbývá deset minut, skláři. Zbývá už jen deset minut.
Cítíš ten žár? Zbývá deset minut.
Trochu to otoč. Johne, máš všechny díly, drž to po kupě.
Jdu na to. Raz, dva, tři.
Dej tam tu poslední.
- Nakopáme to do boudy. - Jeď, Minhi.
- Jo! - Jo!
Hustý.
Dobrá práce.
- Pěkně, Minhi. - Dobře. Skvělá práce.
To bylo fajn, Johne.
PREZENTACE
Naše dílo se jmenuje „Živ a zdráv?“.
Je to pařezové dítě, které ožije a začne žrát všechno kolem.
„MILION JEDNOTEK PÁLIVOSTI“
Ten svazek papriček a plameny jsou odkaz na sklářskou pospolitost
a na to, co to znamená být sklář.
Vítejte v galerii dynamických duí.
Tohle je dílo Dana a Minhi na téma „žhavé a ostré.“
Tohle je fakt boží. To bych rozhodně chtěl mít doma.
Já jsem trochu zklamaná. Po technické stránce se moc nepředřeli.
Měli každému prvku věnovat víc času,
aby zvýraznili realističnost papriček nebo měřítko těch plamenů.
Možná mohly být jednotlivé prvky blíž u sebe.
Ale některé věci se mi na tomhle díle opravdu líbí.
Vyplňuje velký prostor. Je hodně zářivé a přitahuje pozornost.
Líbí se mi povrchová struktura těch plamenů.
Myslím, že to opravdu vyvolává vřelý a ohnivý a útulný pocit.
Na těch plamenech je pěkné, že jsou zajímavé i pod povrchem.
Když se podíváte dovnitř, zjistíte, že je tam několik vrstev,
které jsou na sobě naskládané, na což se dobře dívá.
Tohle je dílo Johna Sharvina a Johna Morana jménem „Živ a zdráv?“.
Otazník.
Ten tvor je inspirován českou pohádkou.
Koncepčně se mi to dílo líbí, protože má mnoho vrstev.
I z technického hlediska je to zajímavý kus.
Povrchová struktura je skvělá, všechny části k sobě pasují a vypráví příběh.
Všimla jsem si jen, že hlava je tmavší než zbytek toho dítěte.
Úplně se jim nepovedlo sladit barvy.
Je to ohavně vypadající stvoření, ale nelze z něj spustit zrak.
Podle mě tedy v porovnání
s Minhiiným a Danovým dílem vypadá jako chudý příbuzný.
Je to jen… Je to mimino z klacíků.
Podle mě je tamto dílo pastva pro oči a snadno si ho zamilujete.
A tomuhle možná trvá o trochu déle, než vám přiroste k srdci.
To je velká škála názorů.
- Pojďme si promluvit se skláři. - Zavolejte je.
Konkurence je tvrdá. Všichni chceme vyhrát.
Pokusím se táhnout to dál, ale o to se budou snažit všichni.
Dostat se tak daleko mě stálo hodně sil, ale ještě se nechystám odejít.
Z těch dveří vyjdu, jen když mě z nich někdo vystrčí ven.
V tomhle kole jste měli pracovat jako tým a vytvořit společné dílo.
Všechny nás ohromily ty dva velice odlišné přístupy obou týmů.
Jeden přístup byl doslovnější, zatímco druhý byl spíše konceptuální.
Dane a Minhi, chceme si poslechnout něco víc o vašem společném díle.
Chtěli jsme vytvořit věc, která bude snadno přístupná,
bude mít odvážné barvy a vyplní prostor.
Ty jasné barvy a způsob instalace jsou skvělé. Velmi přístupné dílo.
A máte pocit, že jste v tomhle díle předvedli své nejlepší schopnosti?
Na téhle výzvě se mi líbilo, že jsem mohl pracovat s Minhi,
spojit naše talenty a vložit je do jednoho díla.
Kdybys teď mohli změnit jednu věc, co byste udělali jinak?
Množství.
Ale čas na práci je omezený
a my jsme toho vyrobili jen tolik, kolik jsme stihli.
Chtěli jsme mít 20 chilli papriček a myslím, že jich je 19, takže…
Trochu míň, ale berem.
Johne a Johne.
Řekněte nám něco o svém díle.
Vyrobili jsme dítě z pařezu jménem Otesánek.
Chtěli jsme použít oba naše styly, aby to bylo roztomilé i strašidelné
a ta pohádka skutečně ožila.
Řeknete nám něco o tom, jak jste se to dílo rozhodli vystavit?
Nemělo být v úrovni očích. Je to mimino a nemá nikoho ohrožovat.
Dali jsme ho níž, aby se člověk musel kvůli detailům sehnout.
Podstavec je něco jako pohovka nebo lavička.
Takže působí vlídně, i když je to hrozivé monstrum.
Mně se to moc líbí.
Hlava má tmavší barvu než tělo.
To byl to úmysl?
Použili jsme stejnou barevnou recepturu na plný i vyfouknutý díl.
Je to trochu tmavší, než jsme chtěli, ale pak už to nešlo vrátit.
- Díky, Johne a Johne. - Díky.
Díky.
Děkujeme vám, umělci. Chvíli se poradíme.
Chci vydržet až do konce.
Bylo to mnohem působivější, ty větší rozměry a ta barva.
Dělali jsme, co se dalo. Spolupracovali jsme a odvedli maximum.
Myslím, že si to udělali těžší než museli.
Mám tu nedokončenou práci.
Jo, ještě není po všem.
Díky za trpělivost. Padlo rozhodnutí.
Dnešní vítězný tým je…
John a John.
Pojď si, kámo. Hezký.
- Jo. - Jo.
- Tým John. Říkám to celou dobu. - Tým John vyhrál.
A hlavu na špalku mají Dan a Minhi.
Dali jsme do toho všechno.
Dane a Minhi, jako tým jste nás neoslnili.
Takže teď půjde o individuální výkony.
Dane. Proč byste měl zůstat v soutěži?
V téhle výzvě šlo o to se zapojit a odtáhnout si svůj náklad.
- Odvedl jsem svůj díl práce dobře. - Minhi?
Mám pocit, že jsem dobře využila vlastnosti skla.
Chtěla jsem zvýraznit světelnost a průhlednost materiálu.
Když v soutěži zůstanu, budu schopná si ještě víc rozšířit obzory.
Díky, Dane a Minhi.
- Díky. - Díky.
Soutěžící, který dnes jede domů, je…
Nikdo.
Jo.
Rozhodli jsme se, že si oba zasloužíte ještě jednu individuální výzvu.
- To berem, ne? - Jo.
Takže můžete foukat o den déle.
A všichni se stále ucházíte o výhru v hodnotě 60 000 dolarů
a vytoužený titul nejlepšího skláře.
Možná se právě díváte na dva finalisty.
Jo, to by mi nevadilo.
To by bylo hrozný.
- Uvidíme se v dalším kole. - Dobře.
Překlad titulků: Petr Putna