Smid sand, kalk og natron ind i en 1093 grader varm ovn,
og du får flydende glas.
Erfarne glaspustere opsamler blandingen ved hjælp af hule rør.
Og når de puster, udvider glasset sig til en boble, som man kan forme.
Redskaberne og teknikkerne stammer fra romertiden, men nu skruer
vi op for varmen.
Vi er tilbage i Nordamerikas største glaspusteri for at se ti kunstnere…
…bekæmpe ild med ild.
Nu begynder det sjove.
Giv alt du har.
Og med stor risiko…
Åh gud.
-Hvil den på bænken. -Jeg giver den altid gas.
-…følger store præmier. -Sådan
Hvis de overlever vores konkurrence, vinder de en livsændrende præmie,
der vil etablere dem verden over som den Bedste i Glas.
Jeg hedder Nick Uhas. Vær beredt på at blive blæst bagover.
Glaspustere. Tillykke med at være de sidste fire.
De sidste fire er ikke nok.
Målet er finalen. Det er derfor, jeg er her.
Der er fire fantastiske kunstnere tilbage.
Jeg ved ikke, hvad der vil ske, men vi kæmper til det sidste.
I er utrolige kunstnere.
Men vi ved, I ikke er nået så langt på egen hånd.
I har inspireret og støttet hinanden gennem konkurrencen.
Og I har venner og familie, der støtter jer hjemmefra.
Jeg savner mine børn. Vi talte i går.
Min kæreste, Marta, støtter mig.
Hun holder studiet kørende, så jeg kan komme her.
Teamwork er det vigtigste. Det bringer os til næste konkurrence.
I dag bliver I fire inddelt i to hold.
Holdudfordring. Jeg elsker at samarbejde.
Jeg er spændt, en smule nervøs.
John Sharvin. Du vandt sidste udfordring, så du vandt en fordel.
Du må vælge, hvem du vil arbejde sammen med.
-Virkelig? -Virkelig.
Det er ikke nemt. Alle er gode. Hvad gør jeg?
-Der er ikke et forkert valg. -Nej.
Der er ikke et rigtigt valg.
Johns fordel placerer ham i den varme stol.
Sørens.
Ja.
Tja…
John, skal vi lave et Hold John?
-Ja. Hold John. -Vi laver et Hold John.
Jeg havde nok også valgt John.
Det betyder, at Dan og Minhi skal samarbejde.
Hold Seattle. Kom så.
Jeg er tilfreds med resultatet. Det havde jeg selv valgt.
Vi må se, om det er til min fordel.
Til at hjælpe Katherine med at bedømme kommer dagens gæstedommere, flertal…
Okay.
Glaspartnerne, Robin og Julia Rogers.
Robin og Julias arbejde er blevet vist i hele Nordamerika,
inklusive i Chrysler Museum of Art,
hvor Robin er direktør, og Julia er professor.
Chrysler Museum har et godt ry inden for glaspusteri.
Derudover er de begge meget talentfulde kunstnere.
Vi har hjulpet hinanden i årevis,
men at samarbejde som to kunstnere på et værk er noget helt andet.
I skal tage to synonymer, der tilsammen kan skabe ét værk.
Så simpelt er det.
Ordparrene er op til jer, men ikke kriterierne.
Okay.
I får fire timer til udfordringen.
I bliver bedømt som et hold og individuelt på design,
-koncept og tekniske færdigheder. -Vinderholdet udkåres som Bedste Puster.
Kunstnerne på det tabende hold kommer i fare, men kun én ryger hjem.
Åh, mand.
Der er pres på. Hvis min del ikke lykkes, så går det ud over John.
Så er vi de to dårligste. Det vil jeg ikke risikere.
Jeres tid starter…
…nu.
DESIGN
Ordpar, hvad tænker du?
Der er mange.
"Nemt og let."
-"Varmt og krydret?" -"Varmt og krydret."
-Den er god. -Ja. Det er en god en.
Vi vil lave flammer, der peger opad med en ristra,
et bundt af chilier, der peger ned mod flammerne.
Jeg kan lide "i live og rask."
Der er et skandinavisk eventyr, Lille Otik.
En kvinde kan ikke få børn, så hun får en træstub,
som bliver levende og spiser mennesker. Det er et skræmmende eventyr.
-Det kunne vi måske bruge. Det kan jeg godt lide.
Vi vil lave et samlet værk. Det er vigtigt, når man samarbejder.
-Jeg laver flammerne, masser af farve. -Jeg laver chilierne.
Dan Friday pegede på en pakke pebrede pebre.
-Jeg starter på ranglen. -Jeg laver lemmerne.
Du kan fokusere på hovedet og kroppen.
Det er et perfekt match. Med uperfekte undertoner.
Vi kan ikke lade de to gange John vinde.
SKAB
I bruger alle de røde.
Vi går krydret.
Okay.
Vi starter nu, for der er meget at lave.
Okay. Så er det nu.
Der er meget pres på.
John og John er vilde. De har vundet meget.
Jeg er spændt på at samarbejde med Dan.
Jeg er lidt såret over, at John ikke valgte mig,
men det må du ikke sige videre.
Jeg laver tre i hvid.
John forbereder farverne, så når jeg starter på mit værk,
har jeg en opskrift.
Vi arbejder på ét værk, så vi sammenligner hele tiden skala, størrelse, farve.
-Det ser rigtigt ud. -Jeg er fan.
Vi kommunikerer hele tiden.
Robin og Julia, hvad er det bedste ved at arbejde som et par?
Der er mange fordele. Når vi arbejder samtidigt,
kan vi nå mere på kortere tid.
I dag står jeg for at lave "varm", og Dan laver "krydret".
Varm og krydret kan beskrive det at være glaspuster.
Temperaturerne og holdningerne, der følger med,
det er et passende ordpar.
Vi deler og erobrer.
Jeg fokuserer på flammer.
Jeg laver chilier.
Jeg håber, jeg kan nå at lave 15 til 20 chilier.
Først laver jeg en chili, og så laver jeg endnu en chili,
før jeg laver endnu en.
Tamale.
Dan og Minhi, jeg er lidt ærgerlig, for det er et virkelig godt hold. Sørens.
Hvad er det mest udfordrende ved at få to kunstnere til at lave ét værk?
Hvis ikke proportionerne passer sammen, så vil det se helt forkert ud.
Det kunne være et problem for John Sharvin og John Moran.
De laver elementer, der skal passe sammen.
Minhi og Dan laver separate værker, der bliver samlet til sidst.
-Vores koncept er "i live og rask." -Vi ville lave en tvetydig version.
Vi fandt på den her skræmmende eventyrkarakter, Lille Otik.
Det er et babytræ, der kommer til live og spiser alt.
At lave ét værk er mere risikabelt end at lave flere.
For ødelægger man en del, kan man lave en ny.
Vi tog chancen, for vi tror på det her.
Ville du sige, at John og John arbejder på det sværeste værk?
Sandsynligvis. Det, vi har set, ser mere teknisk krævende ud.
Der er mere på spil, da det hele skal passe til sidst.
Det er forberedelse til stilken.
Vi lægger de her handsker ned i en aluminiumsform.
Det giver mig tid til at skabe løkken, så chilien kan hænge.
Handsken ender med at gå op i røg.
Jeg aner ikke, hvad de laver nede i den anden ende. Jeg kan se grene.
John og John mod Seattle.
Jeg er ligeglad med deres værk. Jeg ved, det bliver fedt.
Jeg fokuserer på at lave vores fedt.
-Hold John skal vinde. -Hold John.
Hvem?
Det ville være surt at ryge hjem.
Jeg starter med katteranglen.
Den skal jeg have klar, til når John har en arm klar, så vi kan samle dem.
Armen er som en gren. Den har brug for ekstra lemmer som fingre
og nogle bøj, hvor en albue eller et håndled ville være.
Jeg går efter 20 centimeter.
Ja. Jeg går efter 12 til ranglen.
Jeg har aldrig lavet en rangle før.
Ranglen kommer på, og så skal kvistene holde om.
Det er vigtigt, at der er en varm samling i håndfladen.
Så får vi den mest stabile samling.
Fingrene omkring giver stabilitet.
Okay, stop.
Det er risikabelt at samle varmt.
Vend.
Hvis du sætter et for koldt stykke fast, falder det af. Det er der ikke tid til.
Så sært, jeg elsker det.
Ja, vi laver ting!
Opvarm og lad den blive der.
Vi vil have noget, der fanger opmærksomheden. Det gør det.
TID TILBAGE 3 TIMER
Det er noget smukt glas, vi har.
Jeg elsker at arbejde med Dan. Han er så god og talentfuld.
Det bedste ved Dan er det bekendte
og at kunne føle sig hjemme.
Seattle-holdet.
Ja, vi bor og arbejder begge i Seattle.
Dans styrke er hans evne
til at lave ekstremt smukke, glatte former.
Tak. Ja, fantastisk.
-Hvordan går det, Minhi? -Det går fremad.
Ja, det kører for dig.
Minhi er god til småt, detaljeret arbejde, men hun kan også stå for de store dele.
Det er fedt at se så bredt et talent.
Vend.
Okay.
Hvor svært er det at gå fra at være konkurrenter til partnere?
Ikke så hårdt som du tror,
for glaspustning er en holdsport.
Glaspustere kan generelt lide hinanden og se hinanden få succes.
Det må være en lettelse at arbejde sammen med nogen i stedet for imod dem.
-I dette ene øjeblik. -I denne ene udfordring.
-Og så begynder sabotagen. -Ja.
Jeg skal bruge et lille hul. Det er øjnene.
Nu arbejder jeg på hovedet.
Ja. Det ser godt ud.
Jeg er tilfreds med teksturen og farven.
Den ser sød ud.
Den ligner det, vi snakkede om.
Vi har to timer tilbage!
To timer?
-Hej, Katherine. -Hvordan går det?
-Rigtig godt i dag. -Ja?
Hvordan er det at være en de sidste fire?
Jeg havde ikke forventet, at jeg ville nå hertil.
Det er super hårdt.
Du vandt sidst.
Det var sjovt, tusind tak.
-Det var fedt. -På grund af mig.
-Okay, fedt. Ja. -Jeg laver sjov.
Har det givet dig mere selvtillid?
Det har hjulpet. Jeg føler, at… Jeg kan det her. Det er fint.
Har jeres værk en mulighed for at skaffe dig endnu en sejr?
Det håber jeg. Tidsplanen burde holde. Vi har bare meget at nå.
-Du får lidt arbejdsro. -Tak for besøget.
-Held og lykke. -Tak.
Hej. Hvordan går det?
-Det er lidt varmt. -Ja? Du og Minhi er begge fra Seattle.
-Har I arbejdet sammen før? -Ja, på en fabrik.
Det ligner ikke, I snakker så meget sammen. I har hver jeres mission.
Det er anderledes fra de to gange John.
-Går I efter kvantitet? -Ja.
Jeg vil kunne se værket fra seks meters afstand.
-Jeg lader dig slippe fra den varme stol. -Fedt. Det lyder godt. Tak.
Næste skridt er kroppen,
som bliver byggeklodsen, hvor vi tilføjer lemmerne.
Det er et vigtigt stykke, selvom det måske ikke virker sådan.
-Vend den. -Det ser godt ud. Vi er på vej.
60 minutter tilbage af udfordringen.
Okay.
Dan, ved du, hvor mange chilier, du har lavet?
Nok. Jeg har ikke tal på dem.
Heller ikke mig.
Chilierne er i forskellige størrelser.
Forhåbentlig vil den variation i størrelse se fed ud.
Det er en chilifarm.
-Vi skal have samlet. -Lad os gøre det.
-Kom så. -Kom med den.
Det er sandhedens øjeblik. Vi skal samle, og så kan vi se, om det er rigtigt.
-Sørg for, at den er klistret. -Okay.
Den er saftig.
Det ben er kortere, så jeg skubber det ikke så dybt.
Vi har ikke tid til fejl.
Hvis det går galt, er det ikke varmt nok eller for varmt.
Det skal vi være forsigtige med.
Opvarm.
På det her stadie tager jeg hjem, hvis det går galt.
-Benene skal lidt fremad. -Okay.
Lige nu er de lige,
-men de skal være sådan. -Ja.
Skub.
-Bliv ved. -Ja.
Det ser godt ud.
Efter benene er kommet på, kan vi se, at størrelsen er god.
Udseendet er, som det skal være, den er uhyggelig og underlig.
Okay, fedt.
Vi har mere at lave.
Under en time tilbage. Nu begynder det at presse på. Ja.
Jeg lægger pustede former oven på hinanden for at skabe forskellige niveauer.
Den her del er det inderste af flammen.
Den varmeste del af flammen er hvid.
Tænk på "hvidglødende."
Det hvide, er det det inderste derovre? Fedt.
Enkelthed kan være smukt, så det går vi efter.
30 minutter tilbage af udfordringen.
Lige efter planen.
Når du slår det her stykke af, skal du lægge det på bænken.
Det bliver intenst, når alle de her dele skal samles varmt.
Hele vejen op. Der. Okay.
Alle er super fokuserede.
Hvis man kigger væk i et halvt sekund, kan du komme til at slå en arm af.
Der er meget fokus. Der er meget pres på.
Vend.
Når man lægger alle æg i en kurv, kan det blive hektisk.
Men det er imponerende, hvis det lykkes.
Dan, der er kun 20 minutter tilbage!
Jeg er bekymret for, at jeg ikke laver det fedeste og skal hjem,
for flammerne ser seje ud, men chilierne ser lidt kedelige ud.
Men forhåbentlig ser det smukt ud, når det er samlet.
Lad os få hovedet på.
Der burde være en åbning.
-Der er en mund. -Ja.
Vend.
Drej.
Okay, opvarm.
Okay, løft.
Du skubber hovedet opad.
Sådan. Perfekt.
Ti minutter tilbage. Der er kun ti minutter tilbage.
Kan du mærke varmen? Ti minutter tilbage.
Du skal vende den lidt. John, du holder alt samlet.
Så er det nu. En, to, tre.
Få den sidste ind.
-Lad os lægge den i kassen. -Kom så, Minhi.
-Ja! -Ja!
Lækkert.
Godt klaret.
-Godt, Minhi. -Okay. Godt arbejde.
Det var sjovt, John.
PRÆSENTÉR
Vores værk hedder: "I Live og Rask?"
Det er en træbaby, der bliver levende og spiser alt.
"EN MILLION SCOVILLE"
Der er en forbindelse mellem ristraen og flammerne om sammenhold
og at mødes og være en glaspuster.
Velkommen til de dynamiske duoers udstilling.
Det er Dans og Minhis "varm og krydret"-værk.
Det er fedt. Jeg ville have det stående derhjemme.
Jeg er lidt skuffet. De har ikke presset sig selv rent teknisk.
Hvis bare de havde brugt mere tid på hvert enkelt element,
så de kunne gøre chilierne mere virkelige eller flammerne større.
Måske kunne afstanden også være lidt tættere.
Men der er ting, som jeg er glad for.
Det fylder. Det er lyst, og man bliver draget af det.
Jeg kan lide teksturen på flammerne.
De føles varme og intense.
Med de her flammer skal man kunne skue ind under overfladen.
Hvis man kigger efter indeni, så er der flere lag,
og de er stablet, hvilket beriger beskueren.
Det er John Sharvins og John Morans "I Live og Rask?"
Spørgsmålstegn.
Figuren er inspireret af et tjekkisk eventyr.
Jeg kan godt lide konceptet, for der er mange lag.
Teknisk er det et interessant værk.
Teksturen er virkelig god, alle delene passer sammen og fortæller en historie.
Jeg så, at hovedet er mørkere end resten af træbabyen.
Der har de ikke fået matchet farverne særlig godt.
Det er et afskyeligt væsen, men det er meget dragende.
Det ser ikke lige så overvældende ud
som Minhis og Dans værk.
Det er bare… En lille kvistebaby.
Det er smukt for øjnene, det er nemt at synes om.
Den her skal nok have tid, før man synes om den.
Vi har haft mange meninger.
-Lad os tale med glaspusterne. -Lad os få dem ind.
Det er en hård konkurrence. Vi vil vinde.
Jeg vil prøve at trække fra, men det vil alle kunstnerne.
Det har krævet meget at nå hertil, men jeg er ikke klar til at tage hjem.
Jeg går kun ud af den dør, hvis jeg bliver tvunget.
I den her udfordring skulle I skabe et værk som et hold.
Vi blev overraskede over, hvor forskellige tilgange hvert hold havde.
En tilgang var mere bogstavelig, mens den anden var mere konceptuel.
Dan og Minhi, vi vil gerne høre mere om jeres værk.
Vi ville lave et værk, man nemt kunne relatere til,
som havde fede farver og som fyldte en del.
De lyse farver og fremstillingen udgør en god installation. Meget tilgængelig.
Repræsenterer værket det bedste, I har at byde på?
Jeg kunne godt lide at samarbejde med Minhi
og at samle begge vores talenter i ét værk.
Hvis du kunne ændre én ting, hvad ville det så være?
Mere.
Det er begrænset, hvad man kan nå, på den tid vi får,
og vi forsøgte at nå så meget som muligt.
Jeg gik efter 20 chilier, og jeg tror, jeg fik lavet 19, så…
Det var tæt på.
John og John.
Fortæl os om jeres værk.
Vi har skabt et træbarn, Lille Otik.
Vi ville bruge begge vores stilarter, så det skulle være sødt og uhyggeligt,
så eventyret blev til virkelighed.
Kan I fortælle lidt om måden, I fremviste værket på?
Det skulle ikke være i øjenhøjde. For det er et lille barn.
Vi satte den længere ned, så man selv skal ned for at se detaljerne.
Piedestalen bliver til en sofa eller bænk.
Det er indbydende, selvom det er et truende monster.
Jeg kan godt lide det.
Farven på hovedet er mørkere end resten af kroppen.
Var det med vilje?
Vi brugte den samme farveopskrift fra solidt til pustet.
Det er mørkere, end vi gik efter, men vi kunne ikke lave det om.
-Tak, John og John. -Tak.
Tak.
Tak, kunstnere. Vi skal lige votere.
Jeg vil nå hele vejen.
Den større skala og farverne var mere rammende.
Vi gjorde, hvad vi skulle. Vi synes, vi lavede det bedste. Så…
De gjorde det sværere for sig selv, end de behøvede.
Jeg er ikke færdig her.
Det er ikke slut.
Vi har fundet frem til en beslutning.
Dagens vinderhold er…
…John og John.
Sådan, makker. Fedt.
-Ja. -Ja.
-Hold John. Jeg sagde det jo. -Hold John vinder.
Dan og Minhi er i farezonen.
Vi gjorde vores bedste.
I blæste os ikke bagover som et hold.
Vi bedømmer på individuelle færdigheder.
Dan. Hvorfor skal du blive i konkurrencen?
I den her udfordring handlede det om at have styr på sin egen del.
-Jeg lykkedes med min del. -Minhi.
Jeg føler, jeg udnyttede glassets egenskaber.
Jeg ville fremhæve lyset og materialets gennemsigtighed.
Hvis jeg bliver, kan jeg fortsætte med at udvide mine horisonter.
Tak.
-Tak. -Tak.
Kunstneren, der skal hjem i dag…
Er ingen.
Ja.
I fortjener begge en chance for at deltage i endnu en konkurrence.
-Det er fint, ikke? -Jo.
I skal puste en dag mere.
Og I har stadig mulighed for at vinde præmien til en værdi af $60.000
og den eftertragtede titel, Bedst i Glas.
Måske sidder finalisterne her.
Ja, det ville være helt fint.
Det ville være forfærdeligt.
-Vi ses til næste udfordring. -Okay.
Tekster af: Mads J. R. Jensen