Kast sand, kalk og soda inn i en 2000 graders Fahrenheit-smelteovn,
og du får flytende glass.
Dyktige glassblåsere samler smelteblandingen i hule rør.
Når de blåser, danner glasset en boble som kan formes.
Verktøy og teknikk stammer fra romertiden, men vi er i ferd med
å skru opp varmen.
Vi er i Nord-Amerikas største glasshytte
for å se ti særegne kunstnere
bekjempe ild med ild.
Og nå begynner moroa.
Stort eller hjem.
Og med stor risiko...
Herregud.
-Hvil på benken. -Jeg går alltid sterkt ut.
...stor belønning.
Ja, baby.
Overlever de vår glødende konkurranse, vinner de en livsendrende premiepakke
som vil etablere dem over hele verden som Best i Glass.
Jeg heter Nick Uhas. Gjør deg klar til å bli Blown Away.
Glassblåsere! Gratulerer med å ha kommet til de fire siste.
De fire siste er ikke nok.
Målet er å komme til finalen. Det er derfor jeg er her.
Det er fire fantastiske kunstnere igjen nå.
Jeg vet ikke hva som skjer, men vi kjemper til siste slutt.
Dere er utrolige kunstnere.
Men vi vet at dere ikke har kommet så langt helt alene.
Dere har inspirert og støttet hverandre gjennom konkurransen.
Og har ellers venner og familie som støtter dere hjemme.
Savner ungene. Snakket med dem i går.
Kjæresten min, Marta, står bak meg.
Hun holder studioet i gang for å gi meg sjansen til å komme hit.
Lagarbeid får drømmen til å fungere. Det fører oss til neste utfordring.
I dag skal dere fire deles i to lag.
Lagutfordring. Jeg elsker å samarbeide med folk.
Jeg er spent, litt nervøs.
John Sharvin. Som vinner av den siste utfordringen vant du en fordel.
Da får du velge hvem du vil jobbe med.
-Er det sant? -Ja.
Dette er ikke lett. Alle er flinke. Hva gjør man her?
-Ingen svar er feil. -Nei.
Ingen er riktige.
Fordelen John har, setter ham på pinebenken.
Søren.
Ja.
Vel...
John, blir du med på Lag John?
-Ja, pokker. Lag John. -Vi er Lag John.
Vi samarbeider bra. Jeg hadde også valgt John.
Det betyr at Dan og Minhi skal jobbe sammen.
Lag Seattle. Kom igjen.
Jeg liker måten det ender på. Sånn ville jeg ha valgt det.
Det gjenstår å se om det ble til min fordel.
Til å hjelpe Katherine med vurderingen er dagens gjestevurderere, flertall…
Ok.
Glasskraftverkpartnere, Robin og Julia Rogers.
Robin og Julias samarbeidsverk har blitt vist over hele Nord-Amerika,
deriblant Chrysler Museum of Art
der Robin er studioprogramleder, og Julia er professor.
Chrysler Museum har et flott rykte innen glasskunst.
I tillegg er de begge utrolig talentfulle kunstnere.
Vi har hjulpet hverandre i årevis,
men å jobbe sammen som to kunstnere på ett kunstverk er noe helt annet.
Vi vil at dere skal ta to synonyme ord som går sammen for å skape ett verk.
Enkelt og greit.
Ordparingene er opp til dere, men kriteriene er ikke det.
Greit.
Lag, dere har fire timer på denne utfordringen.
Dere vil bli vurdert som lag og individuelt på design,
konsept og tekniske ferdigheter.
Vinnerlaget blir Best in Blow.
Kunstnerne på det tapende laget vil være i fare, men bare én person drar hjem.
Fy søren.
Det er press. Hvis min del knuses, svikter jeg John.
Vi blir de to nederste. Jeg vil ikke ha det på meg.
Tiden starter...
Nå.
DESIGNE
Ordparing, hva syns du?
Det er mye der ute.
"Pent og lett."
-"Varmt og krydret"? -"Varmt og krydret."
-Jeg liker det. Det er bra. -Jeg også. Den er god.
Vi skal ha flammer som peker oppover med en ristra,
som er en streng med pepper som kommer ned mot flammene.
Jeg liker "levende og frisk".
Jeg husker dette skandinaviske eventyret, Lille Otik.
Kvinnen kan ikke få barn, så mannen gir henne en stubbe
som blir levende og spiser folk. Det er et skrekkelig eventyr.
-Vi kan gjøre noe med det. -Jeg liker det.
Vi vil lage ett verk sammen. Det er viktig når man samarbeider.
-Jeg tar flammene, masse farger. -Jeg tar chiliene.
Ibsens ripsbusker og andre buskvekster.
-Jeg kan begynne med babyranglen. -Jeg kan lage lemmene.
Du kan fokusere på hodet og kroppen.
Dette passer himmelsk. Med djevelske undertoner.
Kan ikke la Johnene bare få dette.
SKAPE
Du bruker alle de røde.
Ja, vi skal krydre.
Ok.
Vi går raskt inn siden vi lager mange deler.
Da setter vi i gang.
Det er mye press her.
Johnene står i brann. De har vunnet mye.
Jeg gleder meg til å jobbe med Dan.
Jeg er litt såret for at John ikke valgte meg,
men ikke fortell ham at jeg sa det.
Jeg tar tre ruller i hvitt.
John lager fargeoppskriften, så når jeg begynner med delene mine,
har jeg en oppskrift å følge.
Dette er én gjenstand, så vi sjekker alltid målestokk, størrelse, farge.
-Det ser riktig ut. -Jeg liker det.
Det er stadig kommunikasjon.
Robin og Julia, hva er det beste ved å jobbe som par?
Det er mange fordeler. Én er at når vi jobber samtidig,
kan vi få gjort mer på kortere tid.
I dag har jeg ansvar for å lage "varmt", og Dan lager "krydret".
Varmt og krydret har sammenheng med det å være glasskunstner.
Temperaturene og holdningene som følger med det,
syns jeg er en passende ordparing.
Vår plan er splitt og hersk.
Jeg skal fokusere på flammer.
Jeg lager chilipeppere.
Jeg håper å lage 15 til 20 peppere.
Først skal jeg lage en pepper og så lage en pepper til
før jeg lager enda en pepper.
Varm tamale.
Dan og Minhi, jeg sparker meg selv, for det er et virkelig bra lag.
Hva er det mest utfordrende med to som jobber med ett verk?
Hvis begge jobber, og proporsjonen ikke stemmer, vil ikke verket føles rett.
Det kan være et problem for John Sharvin og John Moran.
De lager elementer som må passe sammen.
Minhi og Dan lager egne deler som kommer sammen til slutt.
-Vårt konsept er "levende og frisk". -Vi ville lage en tvetydig versjon av det.
Vi bidro med en nifs eventyrfigur som het Lille Otik.
Det er en trebaby som blir levende og spiser alt rundt seg.
Å lage én del er mer risikabelt enn flere.
Knuser vi en flerdelt, lager vi én til.
Vi tok sjansen fordi vi trodde på det.
Kan man si at John og John gjør det vanskeligst?
Trolig. Det vi ser så langt ser teknisk mer krevende ut.
Trolig høyere innsats på at alt kommer bra sammen til slutt.
Dette er pepperforberedelsen til stilken.
Vi stikker disse kevlarhanskene inn i denne aluminiumsformen.
Det gir meg nok tid til å lage løkken som fester pepperne til ristraen.
Jeg har røykt en hel hanske når det er slutt.
Jeg aner ikke hva som skjer på den andre siden av glasshytta. Jeg ser greiner.
John og John mot Seattle.
Jeg bryr meg ikke om hva de lager. Jeg vet det er noe kult.
Jeg fokuserer på å gjøre greia vår kul.
-Lag John for seieren. -Lag John.
Hvem?
Det ville suge å dra hjem nå.
Til trebabyen begynner jeg med katteskranglen.
Jeg må få det gjort samtidig som John får laget en arm, så vi kan feste den der.
Armen er som en tregrein. Den trenger ekstra lemmer som fingre
og noe der albue eller håndledd ville vært, men ikke for menneskelig.
Jeg går for åtte tommer.
Ja. Jeg går for fem-ish på ranglen.
Jeg har aldri laget en babyrangle før.
Skal sette på ranglen og bøye kvistene rundt den.
Viktig at det er en varm forbindelse på håndflaten.
Da får den den mest stabile forbindelsen til ranglen.
Fingrene rundt den gir økt stabilitet.
Ok, stopp.
Det er risikabelt å feste varmt.
Snu.
Sett på en bit som ikke er varm nok, så faller den av. Vi har ikke tid til det.
Så rart, jeg elsker det.
Ja, vi lager ting!
Flash og bli der.
Vi ville ha noe som legges merke til. Jeg tror dette gjør det.
GJENVÆRENDE TID 3 TIMER
Dette er et praktfullt glass vi har her.
Jeg elsker å jobbe med Dan. Han er så flott og talentfull.
Jeg syns det beste er fortroligheten i forhold til ham
og det å kunne føle seg hjemme.
Seattle-laget her.
Ja, vi bor og jobber begge i Seattle.
Dans styrke er hans evne til
å lage virkelig jevne former som er praktfulle.
Takk. Ja, fantastisk.
-Hvordan går det der borte, Minhi? -Går fremover.
Ja, du er i fyr og flamme.
Minhi kan gjøre smått, detaljert arbeid, men hun gjør det med de store delene også.
Det er fint å se det brede talentet.
Snu.
Ok.
Hvor vanskelig er det for glassblåserne å gå fra konkurranse til samarbeid?
Ikke så vanskelig som du tror,
fordi glassblåsing er en lagidrett.
Glassblåsere liker vanligvis hverandre og liker å se hverandre lykkes.
Jeg er sikker på at det er en lettelse å jobbe med noen og ikke mot dem.
-I dette ene øyeblikket. -Denne ene utfordringen.
-Og så begynner sabotasjen. -Ja.
Jeg trenger en munnhule. Her er øynene. Ser du dem?
Det neste jeg jobber med er hodet.
Ja. Det ser bra ut.
Jeg er fornøyd med teksturen og koloritten.
Ser søt ut.
Det ser akkurat ut slik vi snakket om det.
Vi har to timer igjen, folkens!
To timer?
-Katherine. -John Sharvin, hvordan går det?
-Veldig bra i dag. -Ja.
Hvordan føles det å ta de siste fire?
Jeg trodde ikke jeg skulle være her.
Det er ærlig talt kjempevanskelig.
Du seiret nettopp.
Det var kjempegøy, mange takk.
-Det var flott. -Det var bare meg.
-Ok, flott. Ja. -Jeg fleiper, alle sammen.
Har det gitt deg mer selvtillit her?
Det hjalp litt. Det får meg til å føle... Jeg klarer dette. Dette er bra.
Tror du at det dere lager gir deg en sjanse til en ny seier?
Jeg håper det. Vi bør rekke det i tide. Vi har bare så mye å gjøre.
-Jeg lar deg fortsette. -Takk for at du kom bortom.
-Greit. Lykke til. -Takk.
Hei, Dan. Står til?
-Det blir litt varmt her inne. -Ja. Du og Minhi er fra Seattle.
-Har dere jobbet sammen før? -Ja, på en fabrikk sammen.
Det virker ikke som dere prater for mye. Dere har hver deres oppgave.
Noe som er annerledes enn hvordan Johnene jobber.
-Går du for kvantitet? -Ja.
Jeg vil gjerne kunne se verket 20 fot unna.
-Jeg slutter å "pepre" deg med spørsmål. -Fint. Jeg tar den. Takk.
Neste skritt er å jobbe med kroppen.
Den blir byggesteinen vår som vi fester lemmene til.
Den er en viktig del av verket, selv om den virker så ubetydelig.
-Sett i gang og snu. -Det ser bra ut. Vi nærmer oss.
60 minutter igjen av denne utfordringen.
Ok.
Dan, vet du hvor mange peppere du har laget?
-Forhåpentlig nok. Mistet tellinga. -Jeg mistet også tellinga.
Pepperne, noen er to sammen, og noen er tre.
Forhåpentligvis vil størrelsesvariasjonen se kul ut som gruppe.
Det er en vanlig peppergård.
-Vi må gjøre oss klar til montering. -Vi gjør det.
-La oss gjøre det. -Fortsett inn.
Sannhetens øyeblikk. Setter alt sammen for å se om vi gjorde det riktig.
-Sørg for at det er klissent. -Greit.
Den er saftig.
Beinet er kortere, jeg skyver det ikke inn så langt.
Ingen tid til å gjøre tabber.
Går det galt, er det ikke varmt nok eller for varmt. Man mister kontrollen.
Det er noe å være forsiktig med.
Flash.
Er det ødelagt på dette stadiet av konkurransen, drar jeg hjem.
-Vi vil presse beina litt fremover. -Ok.
Nå sitter det rett,
og vi må gå sånn. -Ja.
Skyv, skyv, skyv.
-Fortsett å skyve. -Ja.
Jeg syns det ser bra ut sånn.
Når vi fester beina, ser vi at proporsjonene stemmer.
Det ser akkurat ut som det burde, det er veldig nifst.
Ok, kule bønner.
Mer å gjøre. Sett i gang.
Under en time igjen. Jeg begynner å føle varmen. Ja.
Jeg bygger former oppå hverandre for å lage forskjellige nivåer i flammen.
Denne her er innsiden, den minste delen av flammen.
Den varmeste delen av flammen er hvit.
Tenk på "hvitglødende".
Det hvite, er det innsiden der borte? Fint.
Jeg tror det er mye skjønnhet i enkelhet, så det er det vi er ute etter.
30 minutter igjen av lagutfordringen.
Helt etter planen.
Det jeg vil at du skal gjøre, er å treffe tingen på benken.
Ting blir intense når alle delene er festet varmt.
Helt opp. Litt. Der. Ok.
Alle er hyperfokuserte nå.
Hvis du slutter å se på gjenstanden i et halvt sekund, kan du slå av en arm.
Det er mye fokus. Spenningen er høy.
Snu.
Når man legger alle eggene i én kurv, blir det veldig hektisk.
Men det er imponerende om man klarer det.
Dan, det er bare 20 minutter igjen!
Jeg er redd jeg ikke lager den kuleste tingen og drar hjem,
for flammene er ganske kule, men pepperne er litt trivielle.
Men forhåpentligvis er de vakre som gruppe.
La oss få på hodet.
Det burde være en åpning.
-Det er en munn. -Ja.
Snu.
Vend.
Ok, flash.
Ok, løft.
Du dytter hodet opp.
Sånn, ja. Perfekt.
Ti minutter igjen, glassblåsere. Det er bare ti minutter igjen.
Kjenner du varmen? Ti minutter igjen.
Du kommer til å vende litt. John, du har alle delene, hold det sammen.
Her er hakkene. En, to, tre.
Få den siste inn her.
-La oss legge den i boksen. -Kom igjen, Minhi.
-Ja! -Ja!
Varme greier.
Bra jobba.
-Fint, Minhi. -Greit. Flott jobba.
Det var gøy, John.
PRESENTERE
Vårt verk er: "I live og frisk?"
Det er en trebaby som blir levende og spiser alt rundt seg.
"ÉN MILLION SCOVILLER"
Det er en forbindelse mellom ristraen og flammene om samfunn
og det å samles og være glasskunstner.
Velkommen til det dynamiske duogalleriet.
Dette er Dan og Minhis verk: "Varmt og krydret".
Dette er fantastisk. Jeg vil ha dette hjemme.
Jeg er litt skuffet. De har ikke presset seg selv veldig langt teknisk.
Skulle ønske de hadde tatt litt mer tid med hvert element
for å øke realiteten til pepperne eller flammenes størrelse.
Og de kunne kanskje også vært nærmere hverandre.
Men det er ting jeg er veldig spent på her.
Det tar plass. Det er veldig lyst, og man blir tiltrukket av det.
Jeg liker virkelig teksturen jeg ser i flammene.
Jeg syns det føles varmt og ildrødt og sløret.
En fin ting med flammene er at det ikke bare er det man ser på overflaten.
Ser du inn, innser du at det er flere lag,
og de er stablet oppå hverandre, noe som er givende for seeren.
Dette er John Sharvins og John Morans "I live og frisk?"
Spørsmålstegn.
Skapningen er inspirert av et tsjekkisk eventyr.
Konseptuelt liker jeg det virkelig fordi det har mange lag.
Teknisk sett er det interessant.
Teksturen er flott, alle delene fungerer godt sammen, og det forteller en historie.
Jeg la merke til at hodet er mørkere enn resten av trebabyen.
De gjorde ikke en flott jobb med å matche fargene der.
Det er et skremmende vesen, men så fengslende.
Jeg må si at det ser veldig skuffende ut
sammenlignet med Minhis og Dans verk.
Det er bare... Det er en liten kvistbaby.
Jeg føler at det er litt øyegodt og veldig lett å like.
Kanskje dette krever litt mer for at man skal bli glad i det.
Vi har hatt mange meninger.
-La oss snakke med glassblåserne. -La oss få dem inn.
Konkurransen er tøff. Vi vil alle vinne.
Jeg prøver å rykke unna, men det vil alle kunstnere her prøve å gjøre.
Å komme til dette punktet har tatt mye ut av meg, men jeg er ikke klar til å dra.
Jeg går bare ut av døra hvis noen dytter meg ut.
I denne utfordringen måtte dere jobbe som lag for å lage ett verk.
Vi ble alle betatt av de to ulike tilnærmingene hvert lag tok.
Én tilnærming var mer bokstavelig, mens den andre var mer konseptuell.
Dan og Minhi, vi vil gjerne høre mer om samarbeidet deres.
Vi håpet å lage et verk som var lett å relatere til,
som hadde dristig farge og fylte rommet.
De lyse fargene og fremvisningen utgjør en flott installasjon. Svært tilgjengelig.
Er dette det beste dere kan gjøre?
Det jeg likte her var å samarbeide med Minhi
og komme sammen og bringe begges talenter inn i ett verk.
Hvis du kunne endre én ting nå, hva ville du ha endret?
Mer.
Det er bare så mye man kan lage på den tildelte tiden,
og vi prøvde å lage så mye vi kunne.
Jeg satset på 20 chilipeppere, og jeg tror jeg fikk 19, så…
Litt under, men vi tar det.
John og John.
Fortell oss om deres verk.
Vi skapte et trebarn, Lille Otik.
Vi ville leke med begges stil. Det skulle bli fint og skummelt,
så eventyret ble levende.
Hvordan valgte dere å vise frem dette verket?
Vi ville ikke ha det i øyehøyde. Det skulle ikke true.
Vi la det lavere, så man måtte gå ned for å få detaljene.
Pidestallen blir som en sofa eller benk.
Det er innbydende, selv om det er et truende monster.
Jeg liker det virkelig.
Fargen på hodet er mørkere enn resten av kroppen.
Var det med vilje?
Vi brukte samme fargeoppskrift fra fast form til blåst.
Det er litt mørkere enn vi ville, men da kunne vi ikke gå tilbake.
-Takk, John og John. -Takk.
Takk.
Vi tar noen minutter på å overveie.
Jeg vil gå hele veien.
Det var mye mer virkningsfullt, større målestokk og farge.
Vi gjorde det vi kom for å gjøre. Det vi trodde var best. Så...
Jeg syns de gjorde det vanskeligere for seg selv enn de måtte.
Jeg har arbeid å gjøre her.
Ja, det er ikke slutt.
Takk for at dere ventet. Vi har bestemt oss.
Dagens vinnerlag er…
John og John.
Hei, kompis. Fint.
-Ja. -Ja.
-Lag John. Jeg sier det hele tiden. -Lag John for seier.
På hoggestabben er Dan og Minhi.
Vi prøvde så godt vi kunne.
Dan og Minhi som lag blåste oss ikke bort.
Så det handler om individuell prestasjon.
Dan. Hvorfor burde du bli i konkurransen?
I denne utfordringen handler det om å delta og dra.
-Jeg gjorde min del av jobben bra. -Minhi?
Jeg føler at jeg utnyttet glassets egenskaper.
Jeg ville fremheve lyset og gjennomsiktigheten i materialet.
Hvis jeg blir her, kan jeg fortsette å presse og utvide horisonten.
Takk, Dan og Minhi.
-Takk. -Takk.
Kunstneren som drar hjem i dag er…
Ingen.
Ja.
Vi har bestemt at dere fortjener enda en sjanse til én utfordring individuelt.
-Vi klarer det, ikke sant? -Jo.
Dere får blåse en annen dag.
Og dere er fortsatt med i jakten på 60 000 dollar-premiepakken
og den ettertraktede tittelen Best i Glass.
Du ser kanskje på de to siste.
Greit for meg.
Det ville vært fælt.
-Vi ses ved neste utfordring. -Greit.
Tekst: Øystein Johansen