Smid sand, kalk og natron ind i en 1093 grader varm ovn,
og du får flydende glas.
Erfarne glaspustere opsamler blandingen ved hjælp af hule rør.
Og når de puster, udvider glasset sig til en boble, som man kan forme.
Redskaberne og teknikkerne stammer fra romertiden, men nu skruer
vi op for varmen.
Vi er tilbage i Nordamerikas største glaspusteri for at se ti kunstnere…
…bekæmpe ild med ild.
Nu begynder det sjove.
Giv alt du har.
Og med stor risiko…
Åh gud.
-Hvil den på bænken. -Jeg giver den altid gas.
-følger store præmier. -Sådan.
Hvis de overlever vores udfordring, vinder de en livsændrende præmie,
der vil etablere dem verden over som den Bedste i Glas.
Jeg hedder Nick Uhas, og det her er Blown Away.
Velkommen tilbage til glaspusteriet.
Tillykke med at være de sidste fire…
…igen.
Nu kan man ikke være middelmådig.
Jeg vil gerne i top tre.
Jeg har vundet tre gange, og jeg vil have en fjerde, femte og sjette.
Til slut i konkurrencen venter en præmie, der er $60.000 værd,
inklusive en plads hos Corning Museum of Glass.
Den præmie og titlen som Bedst i Glas vil gøre en af jer rigtig glade.
Det bringer os til næste udfordring.
Siden den første opsendelse i 1957
har jordboere været fascineret af fjerne galakser,
inklusive dagens gæstedommer, rumforsker, dr. Marianne Mader.
Rumforsker? Hun undersøger rummet ved hjælp af teleskoper og data?
Det er så sejt.
Hun har undervist på rumuniversitetet i Frankrig,
samarbejdet med NASA og jagtet meteoritter i Antarktis.
Jeg kan huske, at jeg som barn kiggede op mod himlen i ærefrygt for universet.
Det gav næring til min nysgerrighed og tændte for min fantasi.
Noget af det mest ydmygende er at kigge ud i rummet.
Man kan mærke storheden.
I skal kanalisere jeres indre milliardær med jeres egen rumfærge
og skabe kunst inspireret af tomheden, skønheden og forundringen ved rummet.
Rummet er stort. Der er meget. Jeg vil lave alt.
Det kan gå i alle retninger.
Vi bedømmer jeres værker på design, koncept og tekniske færdigheder.
Kun fantasien sætter grænser. Kunsten skal skabe et big bang.
Bum.
Glaspustere, det er jeres mission.
Vinderen bliver kåret som den Bedste Puster.
Kunstneren, der ikke blæser os bagover, elimineres og skal forlade os.
Glaspustere, gør klar til tænding.
I får fire timer til den her udfordring. Jeres tid starter nu.
DESIGN
Jeg laver et værk, der er inspireret af livsformer fra en fjern galakse.
Jeg laver en svampemor,
som føder en lille svampebaby.
Fantasien får frit løb.
Det er det, der gør det spændende.
Jeg laver en planet, hvor en måne smadrer ind i.
Gennem kaos og ødelæggelse skabes nyt liv og skønhed.
Det er min drømmeudfordring. Jeg glæder mig.
Jeg elsker rummet.
Jeg tænker storhed.
Det skræmmer mig, men det fascinerer mig også.
Jeg laver et kranie med en planet indeni, som man kun kan se gennem øjenhulerne.
Engang troede vi, at alt centrerede sig omkring Jorden.
Det handler om filosofien bag vores eksistens.
Mit design er planeten Jorden.
Den skal hænge ned fra loftet, hvor den svæver rundt.
Hvis jeg var milliardær, ville jeg ikke sende penisser til andre planeter.
Jeg ville nok bruge pengene her på Jorden.
Jorden må snurre videre.
SKAB
Først skal jeg bruge noget farve, så vi kan lave glasstænger.
Jeg laver glas.
Lad os gøre det.
Jeg har det godt. Jeg har vundet de sidste to udfordringer. Jeg fortsætter bare.
Den her udfordring er lige mig.
Jeg glæder mig til at lave rumting.
Når jeg tænker på rummet, funderer jeg over, hvad der er derude.
Hvor er det sødt.
Værket er et rumvæsen fra en anden verden.
Jeg går science fiction-vejen.
Tror jeg på rumvæsner? Selvfølgelig gør jeg det.
Jeg laver en planet, og nu tilføjer jeg skyer.
Til sidst laver jeg kraniet udenom. Jeg håber, det virker.
Jeg betvivler mig selv dagligt.
Den irriterende lille stemme. Jeg tror, det er normalt.
Frem og tilbage.
Jeg laver en planet, og den her måne… smadrer ind i den.
Jeg ville elske at høre om glas i rummet.
Du godeste. Det er et fedt emne.
Glas i rummet skabes ved, at der kommer nogle ubegribelige nedslag.
Noget stort smadrer sammen med en planet.
Den kraft er så voldsom, at den kan smelte sten,
og så får du glas.
-Fedt. -Utroligt.
Ja.
Det er fedt at tænke på, at man er en del af universets tandhjul.
Man kan aldrig gå galt,
hvis maskinen kører harmonisk.
Let. Lettere, ja.
Mit design er en Jord, der hænger ned fra loftet.
Du tager hjørnerne.
Den her Jord skal have masser af dekorationer.
Jeg håber på det bedste.
Hvad er det for noget glas, som Dan bruger?
Det hedder dikroisk glas.
Der er en film på, så når du ser på det, ser du én farve,
men kigger du igennem, ser du en anden.
-Fascinerende. -Godt.
Det blev vist udviklet til vinduer på rumfartøjer.
-Det giver god mening. -Godt gået.
Jeg vil skabe et træagtigt
svamperumvæsen, der føder bælge.
Okay, tag den del.
Jeg tror, at jeg trives i sådan nogle udfordringer her,
for jeg plejer at tænke uden for boksen.
Det ser underligt ud.
På en god måde.
Jeg elsker det.
Jeg gør klar til at forme kraniet.
Jeg har lavet kranier før. Det er svært.
Du tror, det er rundt, men der er overflader og fordybninger.
Så når glasset er flydende,
skubber jeg materialet rundt med korkskiverne for at forme hovedet.
Jeg har ikke en plan for det, så jeg tager det, som det kommer.
Jeg har aldrig lavet en måne. Jeg har gerne villet.
Der skal kratere på.
Månen bliver tyk, så når jeg presser kraterne ind i,
så skubber det noget af materialet op omkring det og skaber…
…et krater.
John Sharvins måne ser fed ud.
Hvem havde gættet det? Snigeren!
Der er meget pres på.
Jeg troede ikke, jeg ville komme i top fire.
I dag sender vi en af disse kunstnere hjem.
Hvordan tror du, det vil påvirke dem
så tæt på afslutningen?
Jeg håber ikke, de bliver knust. De har gjort det godt for at nå hertil.
Jeg føler, jeg kan relatere.
Jeg ansøgte om at blive astronaut for et par år siden, og jeg kom langt.
Selvfølgelig var det skuffende ikke at nå hele vejen,
men med årene har jeg fået råd fra adskillige astronauter.
De siger alle, at når man sigter efter så stort og dristigt et mål
så husk på at elske rejsen undervejs.
Det her er oprejsning for ting, jeg har lavet,
alt det arbejde, der stadig samler støv, og ting der ikke er blevet solgt,
jeg gør det af en grund.
Vend.
Jeg vil gerne i top tre.
Jeg vil vinde så meget, at jeg nærmest presser mig selv for hårdt.
Jeg har fået meget kritik i løbet af mit liv.
Jeg er blevet undervurderet.
Fedt.
Hvor er det sødt.
TID TILBAGE 2 TIMER
Jeg arbejder på Jorden.
Jeg har en skabelon til kontinenterne.
Vi tager en si, og så sier vi glaspulver ned på en keramisk plade,
så opvarmer vi det i indvarmningsovnen for at få det 565 grader varmt
og fusionerer pulveret for at skabe kontinenterne.
Så ruller jeg det på ydersiden af boblen.
Fedt.
På et hængende hår. Det er lige præcis varmt nok,
og det er stadig skrøbeligt.
Det kom på. Det var det svære.
Men vi er ikke færdige.
Fik jeg sagt, at det bliver stort?
Jeg har lavet månen. Nu skal jeg lave en stor planet.
Gutterne omkring mig laver store ting.
Vend.
Jeg arbejder i mindre skala.
Bare fordi det er stort, er det ikke bedre.
En time tilbage!
Vi har en time tilbage.
Hej, Katherine.
Du har hele verden i dine hænder.
Jeg forsøger.
Vi er ret langt i konkurrencen.
Du er væk fra dine børn og familie. Påvirker det dig?
Det er ikke nemt. Jeg savner mit folk.
Især min kone og mine børn. Jeg kæmper også for dem.
Hvis ikke min kone, Christina, klarede skærene derhjemme, var jeg ikke her.
Jeg ville ikke være her uden hendes ofre.
Okay.
Du skal ikke snakke om min kone, medmindre det er godt.
Godt gået.
-Helt perfekt. -Ja. Fedt.
Hold ansigtet nedad.
Vend det lidt. Vend.
Når jeg sier farve på kraniet, kan jeg ikke se planeten,
så jeg prøver at fjerne det hvide støv fra øjnene, så der kommer vinduer.
Det har aldrig været sværere ikke at brænde farve af. Jeg er i vildrede.
Jeg prøver at finde en løsning. Jeg overvejer at lave en linse i hovedet.
Det er vigtigt, at man kan se planeten.
Alt går galt, så lad os komme på rette vej igen.
Der er en halv time tilbage! Kun 30 minutter!
Månen skal smadre ind i planeten.
Nu kommer det sjove, men også det skræmmende.
Varmen skal fokuseres, hvor månen skal være. Det skal være varmt.
Pust en smule.
Timingen skal være rigtig. Går det i stykker, er jeg færdig.
Pust.
Vi er okay.
Det ser godt ud.
Det er den sidste brik i puslespillet.
Det hele. Har du det?
Jorden er lavet. Nu skal vi lave stjernerne.
Det skal være en stor skive.
Når man tænker på Jordens størrelse. Vi snakker jo om rummet.
Pres lidt på læben.
Når vi åbner skiven,
skal den være varm nok til, at den bliver flad og spreder sig ud.
Er den ikke varm nok, kommer der buler. Du får kun ét forsøg.
Den er flad.
Jo hårdere jeg drejer, jo fladere bliver den.
Vi får den i kassen.
-Fedt. Godt gået. -Sådan.
Men skiven revnede i afspændingsovnen. Den blev for kold.
Jeg tror, det kan limes. Det håber jeg.
Femten minutter tilbage!
Så vidt jeg kan se, så er Dan færdig, og der er stadig tid tilbage.
Jeg prøver bare at overleve. Opvarm lidt for mig.
Vi er færdige, men vi har stadig lidt tid,
så jeg laver en satellit.
Stille og roligt.
Kom herover og skær lidt af, okay?
På den tilbageværende tid laver jeg terrænnet, som planterne lever på.
Bare skær. Det er fint.
Jeg elsker at trække sleve ud af ovnen. Det føles så magtfuldt.
Smukt.
De sidste fem minutter! Fem minutter tilbage!
Masser af tid.
Det ser rimelig godt ud.
Vend mod mig. Mod mig.
Vent.
Ja. Sådan.
Det er godt.
-Fedt. -Smukt!
Ja!
Smukt!
PRÆSENTÉR
Vi skulle lave et kunstværk inspireret af rummets majestætiske væsen.
Jeg er glad for mit værk.
Alt gik godt i dag. Jeg er virkelig glad.
Jeg håber, dommerne kan se, at der er en tanke bag.
Det er ikke bare en planet, det fortæller en historie.
Værket fremhæver mine formgivningsevner,
mit øje for farve og min fantasi.
Jeg vidste ikke, hvordan det ville gå, så jeg er glad for, at det er tæt på.
Jeg er stolt.
Velkommen til de sidste fire.
Vi starter med John Sharvin.
Marianne, du ser helt svimmel ud.
Jeg tænker, du får lov til at lægge ud.
Planetariske formationer og kollisioner er dynamiske og kraftfulde.
Her er bevægelse. Nedslaget ser ægte ud.
Jeg går ud fra, at det er dele
af planeten, der eksploderer ud som følge af nedslaget.
Præcis! Man får fornemmelsen af en chokbølge, der bevæger sig igennem.
Den lyse farve nedenunder er et virkelig godt valg.
Man kan se den i revnerne, og den fremhæver, at planeten er ved at revne.
De orange dele får mig til at visualisere magma.
Vi har ikke nævnt satellitten.
Satellitten tilføjer meget til værket.
Det giver noget sammenhæng.
Men man skal være god, hvis det ikke skal se tegnefilmsagtigt ud.
Det føler jeg lidt, det gør her.
Designet matcher ikke helt realismen fra det planetariske værk.
Det er Dans Moder Jord.
Dan beder om, at vi ikke venter 26.000 år med at behandle vores mor med respekt.
Jeg elsker udtalelsen.
Jeg elsker konceptet, at vi skal bevare det.
Ja! Det er skrøbeligt. Og det er glas.
Jeg tror, at Dan havde høje ambitioner med sit værk.
Han lavede skiven. Den er revnet.
Skiver er hurtige at lave. Han kunne have lavet en ny. Det er distraherende.
Det, jeg elsker mest, er, at stjernerne er lavet af glas,
så lyset kan skinne igennem det sorte.
Det fremhæver Jorden.
Men Dan brugte også dikroisk glas til at lave delen med vand.
-Det har et særligt udseende. -Ja.
Det blå herovre ligner havet. Det er helt utroligt.
Det spiller. Men andre steder ser det lilla og lyserødt ud.
Han tog en risko, og jeg ved ikke, om det betalte sig.
Det er John Morans kranie.
"Igennem historien har vi kigget mod himlen og funderet over vores eksistens.
Værket illustrerer vores søgen efter mening."
Der er to ting, jeg godt kan lide.
Du ser det fantastiske kranie. Og når man så ser oppe fra toppen,
så kan man se noget, der ligner en stjernetåge, hvor stjerner fødes.
Det er rimelig smukt.
Han har gjort det godt med udformningen af kraniet.
Jeg er ikke enig. Nej.
Nej.
Det er et okay kranie.
Bum.
Hvad?
Så hård.
Den oprindelige plan var, at vi kunne kigge gennem øjnene
for at se planeten indeni.
Det er svært at få det hele placeret korrekt
og få det til at lykkes. Men jeg synes, han har gjort det godt.
Det er Minhis værk. "Forestil jer liv i en fjern glakse,
hvor spirende planteliv producerer hvirvelløse dyr for at føre arten videre.
Hvis vi rejser langt nok væk i rummet, hvad finder vi så?"
Til slut lavede Minhi den her pytte.
Er det nødvendigt?
Det ser måske lidt rodet ud i forhold til andre aspekter,
som hun har været mere omhyggelig med.
Det ligner kratere.
Når man ser andre planeter, er de som regel fyldt med kratere.
Det overbeviser mig lidt om, at vi er på en anden planet.
Det er det eneste, der siger rummet for mig.
Jeg føler faktisk, at det er en vigtig del.
Hvis ikke det var der, havde jeg måske tænkt på havet.
Jeg er nysgerrig på farverne, paletten hun har brugt.
Jeg ved ikke helt, om jeg kan lide farven.
Vi har vist nogle spørgsmål klar. Skal vi hente kunstnerne?
-Lad os. -Okay.
Det føles godt at være kommet så langt i konkurrencen,
men det er også skræmmende. Jeg er ikke klar til at skulle hjem.
Jeg synes, mit værk er godt, men det er de andres også.
Jeg prøver at bevare roen.
Min krop er smadret, maven er færdig. Jeg ved ikke, hvad der skal ske.
I skulle skabe et værk inspireret af rummet.
Jeg var imponeret over diversiteten.
Fra Moder Jord til planetariske formationer til astrobiologi
til mennesket og vores fantasi. Jeg elskede det.
Minhi, fortæl os om dit rumvæsen.
Jeg ville skabe en fortælling, der kunne sætte gang i folks fantasi.
Hvad nu, hvis vi fandt liv i en anden galakse eller andet univers?
Kan du fortælle lidt om inspirationen bag dit farvevalg
og måske formerne?
Jeg tænkte på et væsen, måske en blanding af en plante og et dyr.
Noget andet, end hvad vi har set før.
Jeg ville bruge kolde farver, inspireret af nordlys
og lysene på himlen.
-Tak, Minhi. -Tak.
John Sharvin.
Jeg satte pris på det dynamiske aspekt.
Man kunne fornemme bevægelsen.
Planetariske formationer, det er hovedteorien bag, hvordan månen opstod.
-Det satte jeg pris på. -Tak.
Dan.
Du havde nogle problemer teknisk.
-Ja. -Vil du uddybe?
Universets harmoni ville ikke være komplet uden kaosteori.
Det fik jeg med.
Vi må bare gøre vores bedste.
Ville jeg gerne lave det ti gange mere? Det ville jeg nok.
Men vi får kun én chance.
-Overvejede du at droppe skiven? -Nej, så var visionen ikke fuldendt.
-Tak, Dan. -Tak.
John Moran.
Blev resultatet, som du havde håbet på?
Ikke helt.
Jeg havde håbet, man kunne se planeten gennem øjet.
Men man kan se den i toppen. Det er jeg glad for.
Hvorfor valgte du et kranie?
Det repræsenterer mennesket gennem historien.
Det har en form for slutning. Det er ikke bare vores nutid, også fortid og fremtid.
Derfor valgte jeg at gå med kraniet.
-Tak, John. -Tak.
Tak. Vi skal lige votere.
Man kan ikke gemme sig mere.
Enten taber eller vinder du.
Det er stressende at vente. Jeg vil bare have det overstået.
Jeg vil vide det.
Jeg elskede konceptet.
Men udførslen lykkedes ikke, som de havde håbet på.
Jeg aner ikke, om jeg ryger hjem eller går videre.
De kunne have løst det bedre. Det havde hjulpet konceptet.
Hvis jeg ryger ud, ville jeg føle mig som en fiasko.
Tak, fordi I ventede. En kunstner skabte et værk, der var helt fantastisk.
Kunstneren leverede på koncept, design, tekniske færdigheder, og Bedste Puster er…
…John Moran.
Tillykke.
Tak.
Det er min fjerde sejr, og det havde jeg ikke forventet.
Jeg er ekstatisk.
Det er hårdt at se ham vinde, mens jeg står ved siden af uden en sejr.
Tillykke, John.
Du har stadig chancen for at vinde den store præmie og titlen.
Tak.
Desværre er det slut for en af jer.
Kunstneren, der ikke blæste os bagover, er…
…Dan.
Jeg kommer hjem.
Tak.
-Dan. -Vi ses, venner.
-Held og lykke. -Tak, makker.
Dan er en god ven, en god glaspuster.
Han har samlet os. Det er sørgeligt, han skal hjem.
Jeg havde det sjovt. Mødte nogle gode mennesker.
Jeg ville længere, men jeg er stolt.
Jeg pressede mig selv. Det er derfor, jeg kom.
Det er sådan, man vokser. Mere kan man ikke bede om.
Top tre. I klarede det.
-Jep. -Ja.
Jeg fatter det ikke. Jeg glæder mig til den næste.
Jeg ved, det har været en lang, hård rejse, men I er så tæt på.
En udfordring væk fra finalen? Hold da op.
Tekster af: Mads J. R. Jensen