‎UN SERIAL NETFLIX
‎Aruncă nisip, calcar și sodă ‎într-un cuptor la 1.100 °C
‎și obții sticlă lichidă.
‎Sticlarii modelează amestecul topit ‎folosind țevi lungi.
‎Când suflă, sticla se umflă și formează ‎un balon care poate fi modelat.
‎Tehnicile datează din vremea romanilor, ‎dar‎ ‎noi suntem pe cale…
‎să încingem atmosfera.
‎Suntem la cel mai mare atelier din SUA, ‎unde zece sticlari de excepție…
‎se joacă cu focul.
‎Începe distracția!
‎Dă totul!
‎Iar cine nu riscă…
‎- Doamne! ‎- Stai pe bancă!
‎Încep în forță.
‎…nu obține gloria.
‎Da, frate!
‎Dacă supraviețuiesc competiției noastre, ‎vor câștiga un premiu fabulos
‎care îi va consacra ‎drept cei mai buni sticlari din lume.
‎Sunt Nick Uhas. ‎Urmăriți ‎Suflă sticla cât e caldă!
‎Sticlari, bine ați revenit la atelier!
‎Felicitări pentru că v-ați calificat ‎din nou printre cei patru finaliști!
‎Din momentul ăsta, ‎nu-ți permiți să fii mediocru.
‎Vreau să fiu printre primii trei.
‎Am cinci victorii și le vreau ‎pe a patra, a cincea, a șasea.
‎La finalul concursului ‎vă așteaptă un premiu de 60.000 de dolari
‎care include un stagiu ‎la Muzeul Sticlei Corning.
‎Premiul și titlul de Cel mai bun sticlar ‎va duce pe cineva în al nouălea cer.
‎Astfel ajungem la următoarea probă.
‎De la prima lansare spațială din 1957,
‎pământenii au fost fascinați ‎de galaxiile îndepărtate.
‎La fel și evaluatoarea invitată azi, ‎dna cercetător spațial
‎dr. Marianne Mader.
‎Cercetător spațial? Explorează cosmosul ‎cu telescopul și interpretează date?
‎Cât de tare!
‎Conferențiar la Universitatea Spațială ‎Internațională din Franța,
‎colaboratoare NASA ‎și vânătoare de meteoriți în Antarctica.
‎În copilărie, îmi amintesc ‎că priveam cerul, noaptea,
‎și eram absolut fermecată de univers.
‎Simpla contemplare a cosmosului ‎îmi alimenta curiozitatea și imaginația.
‎Contemplarea cosmosului ‎e o lecție de modestie.
‎Simți conexiunea cu măreția.
‎Vrem să invocați miliardarul din voi, ‎care are propria navetă spațială,
‎și să creați o piesă de cinci stele,
‎inspirată de vastitatea, ‎frumusețea și magia cosmosului.
‎Cosmosul e mare. ‎Cât cuprinde. Vreau să redau totul.
‎Putem interpreta oricum.
‎Vă vom evalua lucrările ‎după design, concept și abilități tehnice.
‎Cerul e limita. ‎Vrem piese de magnitudinea Big-Bang-ului.
‎Sticlari, asta e misiunea voastră.
‎Câștigătorul probei ‎va fi Cel mai bun suflător.
‎Artistul care nu ne dă pe spate ‎va fi eliminat și va părăsi atelierul.
‎Sticlari, pregătiți-vă de lansare!
‎Aveți patru ore pentru această probă. ‎Cronometrul pornește acum.
‎Creez o lucrare inspirată
‎de formele de viață ‎dintr-o galaxie foarte îndepărtată.
‎Creez o ciupercă extraterestră
‎care dă naștere ‎unui puiuț de ciupercă extraterestră.
‎Poți da frâu liber imaginației.
‎De asta e așa de interesant.
‎Creez o planetă ‎de care se ciocnește un satelit natural.
‎Haosul și distrugerea ‎nasc viață nouă și frumusețe.
‎Visam la provocarea asta. ‎Sunt foarte entuziasmat.
‎Ador cosmosul.
‎Asociez cosmosul cu vastitatea.
‎E ciudat, dar asta ‎mă și înfioară, mă și fascinează.
‎O să creez un craniu în care e o planetă ‎pe care o poți vedea doar prin orbite.
‎Vreau să redau ideea că într-o vreme ‎credeam că Pământul e centru universului.
‎Respectiv, filosofia ‎despre existența noastră ca oameni.
‎Designul meu e planeta Pământ.
‎Va sta suspendată de tavan, ‎plutind în spațiu.
‎Dacă aș fi miliardar, nu cred ‎că aș lansa nave în formă penis în spațiu.
‎Mi-aș cheltui banii aici, pe Pământ. ‎El trebuie să se învârtă mai departe.
‎CREAȚIE
‎Mai întâi, vreau să aduci tije colorate ‎ca să facem niște benzi.
‎Fac sticlă.
‎FRITĂ ‎STICLĂ COLORATĂ PISATĂ FIN
‎La treabă!
‎Mă simt în formă. ‎Am câștigat ultimele două probe.
‎Vreau să profit de inspirație.
‎Plus că proba asta e fix pe gustul meu.
‎Abia aștept să creez o chestie spațială.
‎Gândul la spațiu ‎mă face să mă întreb ce-o fi acolo.
‎Ce drăguț arată!
‎Lucrarea e o creatură din altă lume.
‎Fac ceva științifico-fantastic.
‎Dacă cred în extratereștri? ‎Bineînțeles că cred!
‎Creez o planetă. ‎Cu ea am terminat. Acum îi adaug nori.
‎În jurul ei, strat cu strat, ‎o să creez craniul.
‎Sper să-mi iasă.
‎Mă îndoiesc mereu de mine.
‎E o voce care te macină în minte. ‎Cred că e firesc.
‎Înainte, înapoi.
‎Creez o planetă, iar acest satelit ‎o să se prăbușească pe ea.
‎Mi-ar plăcea să-mi povestești ‎despre sticlă în cosmos.
‎Doamne! E un subiect super!
‎Ca să se creeze sticlă în spațiu, ‎e nevoie de niște ciocniri colosale.
‎De pildă, ceva se ciocnește de o planetă.
‎Acea forță enormă poate topi piatra
‎și astfel apare și se conservă sticla.
‎- Ce tare! ‎- Uluitor!
‎Da.
‎E extraordinar să te gândești ‎că faci parte din mecanismul universului.
‎N-ai cum să greșești locul și momentul
‎dacă mașinăria asta e atât de armonioasă.
‎Ușurel! Mai ușor, da.
‎Designul meu e planeta Pământ, ‎suspendată de tavan.
‎La colțuri.
‎Vreau să ornez cumva Pământul ăsta.
‎Nu știu cum o să iasă, dar o fac.
‎Katherine, ce sticlă folosește Dan?
‎E sticlă dicroică.
‎Are pe ea o peliculă ‎care reflectă o culoare când o privești,
‎dar, când privești prin ea, ‎e altă culoare.
‎- Fascinant! ‎- E bine.
‎Cred că a fost creată ‎pentru hublourile navetelor.
‎- Așa se explică. ‎- Bravo!
‎TIMP RĂMAS: 3 ORE
‎Vreau să creez o ciupercă extraterestră
‎care aduce a copac ‎și din care răsar un fel de păstăi.
‎Bine, ia piesa aia!
‎Cred că sunt în elementul meu ‎la astfel de probe,
‎fiindcă am tendința ‎de a gândi nonconformist.
‎Arată chiar bizar!
‎În sensul pozitiv.
‎Excelent!
‎Încep să modelez craniul.
‎Am mai creat cranii. Nu e simplu.
‎Ai zice că e rotund, ‎dar nu e, e plin de fațete.
‎Odată ce am sticla topită,
‎tasez materialul, ca să modelez craniul.
‎Nu mi-am făcut un plan anume, ‎așa că merg la inspirație.
‎N-am mai creat un satelit. ‎Mereu mi-am dorit s-o fac.
‎Acum îi facem niște cratere.
‎Fac satelitul gros, ‎așa încât, când îi sap craterele,
‎o parte din material să se ridice, ‎creând cumva aspectul de…
‎crater.
‎Satelitul lui John Sharvin e mișto. ‎Sharvin, cine ar fi zis? Surpriza zilei!
‎Competiția e acerbă.
‎Nu credeam ‎că voi fi între cei patru finaliști.
‎Katherine, astăzi, ‎unul dintre artiști va pleca acasă.
‎Cum crezi că îi va afecta asta emoțional,
‎când sunt atât de aproape de final?
‎Sper să nu-i distrugă. ‎Au lucrat excelent ca să ajungă aici.
‎Simt că mă identific cu ei.
‎Am candidat la un post de astronaut ‎acum câțiva ani, am rămas mult în concurs.
‎Evident că am fost dezamăgită ‎că n-am câștigat,
‎dar, cu timpul, ‎am primit sfaturi de la mulți astronauți.
‎Și toți spun că, atunci ‎când ai un obiectiv atât de temerar,
‎trebuie să-ți placă ce faci.
‎Participarea la această competiție ‎e justificarea muncii mele,
‎a lucrărilor mele care stau încă pe raft, ‎care nu s-au vândut în galerii.
‎Știu că fac asta cu un scop.
‎Întoarce!
‎Aș vrea să ajung între primii trei.
‎Vreau atât de tare să câștig, ‎încât muncesc până la epuizare.
‎Am făcut față multor critici, ‎din copilărie și până acum.
‎În mod sigur am fost subestimată.
‎Grozav!
‎Ce drăguț arată!
‎TIMP RĂMAS: 2 ORE
‎Lucrez la planeta Pământ.
‎Am făcut un șablon cu forma continentelor.
‎Cu o sită, presărăm pudră de sticlă ‎și frită pe o placă ceramică.
‎Apoi băgăm la cuptorul intermediar ‎și încălzim la 565 de grade.
‎Pulberile se lipesc ‎de formele continentelor.
‎Apoi le lipesc de exteriorul bulei.
‎Frumos!
‎E fragilă. Încinsă cât să o pot ridica, ‎dar destul de casantă.
‎Am aplicat-o. Ăsta a fost greul.
‎Dar tot îmi fac griji.
‎Am uitat să spun că va fi la scară mare?
‎Am făcut satelitul. ‎Acum o să fac o planetă foarte mare.
‎Cei din jur ‎fac lucrări de mari dimensiuni.
‎Întoarce!
‎Eu am tendința ‎să lucrez la scară mai mică.
‎Dacă e mare ‎nu înseamnă neapărat că e mai bun.
‎Mai e o oră!
‎Mai e o oră, oameni buni!
‎TIMP RĂMAS: 1 ORĂ
‎Bună, Katherine!
‎Se pare că ai lumea la degetul mic.
‎Îmi dau silința.
‎Am avansat mult în concurs.
‎Ești departe de copii și familie. ‎Te afectează asta?
‎Nu e ușor. Mi-e dor de ai mei.
‎Mai ales de soție și copii. ‎Dar și pentru ei lupt aici.
‎Dacă nu ar fi pe metereze soția mea, ‎Christina, n-aș fi putut veni aici.
‎Fără sacrificiile ei n-aș fi aici.
‎Bine.
‎Nu vorbiți despre Christine ‎decât dacă spuneți că e o sfântă!
‎Bravo!
‎- La mare artă! ‎- Da. Grozav!
‎Mai întâi, cu fața în jos!
‎Răsucește puțin! Răsucește!
‎Când presar culoare ‎pe suprafața craniului, nu văd planeta,
‎așa că voi încerca să șterg pudra albă ‎din orbite, ca să fie ca niște ferestre.
‎Nu m-am chinuit niciodată atât ‎să nu ard culoarea. Nu știu cum să fac.
‎Caut altă soluție. Mă gândesc ‎să fac un fel de lentilă în craniu.
‎Important e să se vadă planeta.
‎Nimic nu merge bine, ‎așa că trebuie să-mi revin.
‎A mai rămas o jumătate de oră! ‎Doar 30 de minute!
‎TIMP RĂMAS: 30 DE MINUTE
‎O să facem satelitul ‎să se ciocnească de planetă.
‎Aici e distractiv, ‎dar e și înspăimântător.
‎Trebuie să concentrez căldura ‎în punctul de impact.
‎Trebuie încins.
‎Suflu puțin.
‎Trebuie să calculez bine timpul. ‎Dacă se sparge, am belit-o.
‎Pot spune asta?
‎Suflă!
‎E bine.
‎Arată grozav. Ultima piesă din puzzle.
‎Le ții bine?
‎Am făcut Pământul. ‎Acum o să facem rondela cu stelele.
‎Simt că e nevoie de o rondelă mare.
‎Dată fiind dimensiunea Pământului. ‎E vorba de spațiul cosmic.
‎Netezește puțin buza!
‎Când deschidem rondela,
‎trebuie să fie destul de încinsă ‎ca să se aplatizeze totul
‎și apoi să se lărgească prin rotire.
‎Dacă nu e încinsă destul, ‎apar umflaturi în rondelă.
‎Am o singură încercare.
‎S-a aplatizat, sunt sigur.
‎Cu cât rotesc mai tare, ‎cu atât se aplatizează și se subțiază.
‎Punem piesa în răcitor.
‎- Super! ‎- La fix!
‎Dar rondela s-a fisurat în răcitor. ‎S-a răcit prea tare.
‎Cred că se poate lipi. Asta sper.
‎Mai sunt 15 minute!
‎Din câte îmi dau seama, ‎Dan a terminat, deși a mai rămas timp.
‎Încerc să răzbesc.
‎Arde aici, te rog!
‎Am terminat, dar a mai rămas puțin timp, ‎așa că o să fac un satelit artificial.
‎Calm și cu grijă!
‎Vino să tai din partea asta, bine?
‎În timpul rămas, ‎creez terenul pe care trăiește creatura.
‎Da, taie! E bine.
‎Ador să scot sticlă topită din cuptor. ‎E genial! E un sentiment foarte intens.
‎Super!
‎Ultimele cinci minute! ‎Mai sunt cinci minute!
‎E timp berechet.
‎Arată foarte bine.
‎Sucește spre mine! Spre mine!
‎Stai! Da. Așa!
‎E bine.
‎- Frumos! ‎- Superb!
‎Da! Splendid!
‎PREZENTARE
‎La această probă am avut de făcut
‎o piesă artistică ‎inspirată din măreția cosmosului.
‎Îmi place mult ultima piesă.
‎Astăzi a mers totul strună. ‎Sunt în al nouălea cer.
‎Sper ca juriul ‎să vadă că am meditat la lucrare.
‎Nu e doar un glob mare atârnat. ‎Spune o poveste.
‎Lucrarea îmi pune în valoare ‎talentul de modelator,
‎simțul culorii și imaginația.
‎Nu eram sigur că o să-mi iasă. ‎Sunt fericit că e aproape cum voiam.
‎Sunt mândru.
‎Bun-venit la ultima frontieră ‎a celor patru finaliști!
‎Începem cu John Sharvin.
‎Marianne, pari absolut fascinată.
‎Poate ar fi bine să ne explici.
‎Formarea planetelor și coliziunile ‎sunt dinamice, pline de forță.
‎Se simte mișcarea. ‎Se petrece ceva. Impactul e real.
‎Presupun că asta sunt aceste fragmente,
‎explozia planetei ‎în urma impactului cu asteroidul.
‎Exact! Asta sugerează, unda se șoc ‎care traversează toată planeta.
‎Cred că a ales foarte bine ‎culoarea aprinsă din substrat.
‎Se întrevede prin crăpături ‎și subliniază sfărâmarea planetei.
‎Când văd porțiunile portocalii, ‎îmi îmi imaginez magma.
‎N-ai spus nimic despre satelit.
‎Contribuie substanțial ‎la lucrare, sinceră să fiu.
‎Oferă un context planetar.
‎Trebuie să fii foarte priceput ‎ca să nu arate ca în desene animate.
‎Simt că aici e ‎un oarecare aer de desen animat.
‎Da, poate că nu corespunde ‎realismului lucrării reprezentând planeta.
‎Mama Pământ a lui Dan.
‎Dan ne roagă să nu mai așteptăm ‎încă 26.000 de ani ca să o respectăm.
‎Îmi place mesajul artistic.
‎Îmi place și conceptul. ‎Dorința de a o proteja și conserva.
‎Da! Are și o anume fragilitate. ‎E din sticlă.
‎Cred că Dan a avut ambiții mari ‎pentru lucrarea asta.
‎A creat rondela. Se vede crăpătura.
‎Rondelele se fac rapid. ‎Putea face alta. Asta sare în ochi.
‎Cel mai mult îmi place ‎că a folosit sticlă transparentă la stele,
‎așa încât lumina bate ‎prin spațiul întunecat.
‎Creează atmosfera ‎pentru globul Pământului.
‎Dar Dan a folosit și sticlă dicroică ‎pentru porțiunile de apă.
‎- Are un aspect anume. ‎- Da.
‎Albastrul de aici pare un ocean. ‎Arată incredibil.
‎Se potrivește bine acolo. ‎Dar alte zone sunt violet și roz.
‎Și-a asumat acest risc ‎și nu sunt sigură că a meritat.
‎Craniul lui John Moran.
‎„De-a lungul istoriei, am privit cerul ‎și ne-am întrebat ce e existența.
‎Lucrarea ilustrează căutarea sensului.”
‎Două aspecte esențiale îmi atrag atenția.
‎Faptul că vezi un craniu incredibil ‎și, când privești de sus,
‎vezi ceea ce îmi pare a fi o nebuloasă, ‎poate un loc unde se nasc stelele.
‎E chiar frumos.
‎A făcut o treabă extraordinară ‎la modelarea craniului.
‎Nu sunt de acord. Nu.
‎Mie… Mi se pare un craniu mediocru.
‎- Aoleu! Ce? ‎- Ce aspru!
‎Știu că planul inițial era ‎să privim printr-o orbită
‎și să vedem planeta dinăuntru.
‎Era destul de greu ‎să poziționezi totul corect
‎și să obții ce trebuie.
‎Dar cred că a făcut totuși ‎o treabă excelentă.
‎Lucrarea lui Minhi.
‎„Viața dintr-o galaxie îndepărtată,
‎unde flora produce nevertebrate ‎care propagă specia.
‎Dacă am pleca suficient de departe ‎în imensitatea spațiului, ce am găsi?”
‎Spre final, Minhi a decis ‎să creeze această bază ca o baltă.
‎Era nevoie de ea?
‎Cred că arată cam dezordonat ‎față de alte aspecte
‎la care a fost mai atentă la detalii.
‎Eu o văd presărată cu cratere.
‎Când te gândești la alte planete, ‎de obicei sunt pline de cratere.
‎Mă duce cu gândul la ideea ‎că suntem pe altă planetă.
‎Pentru mine, e singurul detaliu ‎care sugerează spațiul cosmic.
‎Da. Așadar, ‎mi se pare o parte importantă din lucrare.
‎Dacă nu ar fi acolo, aș crede ‎că e vorba de adâncul oceanului.
‎Am întrebări despre alegerea culorii, ‎despre paleta folosită.
‎Da. Nu știu ‎dacă îmi place culoarea sau nu.
‎Se pare că avem întrebări pentru artiști. ‎Să-i invităm aici?
‎- Hai! ‎- Bine.
‎Mă simt minunat ‎că am ajuns până aici în competiție.
‎Dar îmi e și frică. ‎Nu sunt gata să plec acasă.
‎Cred că lucrarea mea e solidă, ‎dar la fel sunt și ale celorlalți.
‎Încerc să-mi păstrez calmul.
‎Organismul meu își face de cap. ‎Mi se strânge stomacul. Nu știu ce va fi.
‎La această probă a trebuit ‎să creați o lucrare inspirată din cosmos.
‎Am fost foarte impresionată ‎de diversitatea creațiilor.
‎De la Mama Pământ ‎la formarea planetelor și astrobiologie,
‎condiția umană și imaginație, ‎mi-a plăcut totul.
‎Minhi, povestește-ne ‎despre creatura extraterestră!
‎Am vrut să creez o poveste
‎care să stimuleze imaginația oamenilor, ‎să se întrebe cum ar fi.
‎Dacă am găsi viață în altă galaxie ‎sau chiar într-un alt univers?
‎Ne spui ce te-a inspirat ‎să folosești aceste culori
‎și poate chiar formele alese?
‎M-am gândit la o creatură ‎care e o combinație de plantă și animal.
‎Ceva diferit de ce am văzut până acum.
‎Am încercat să folosesc culori reci, ‎inspirate din aurora boreală
‎și de luminile de pe cer.
‎- Mulțumesc, Minhi! ‎- Și eu.
‎John Sharvin.
‎Mi-a plăcut mult aspectul dinamic.
‎Transmite senzația de mișcare.
‎Formarea planetelor.
‎E teoria principală despre formarea Lunii. ‎Prin impact.
‎- Asta mi-a plăcut mult. ‎- Mulțumesc.
‎Dan!
‎Se pare că ai avut dificultăți tehnice.
‎- Da. ‎- Ne povestești?
‎Da. Armonia universului ‎n-ar fi completă fără teoria haosului.
‎Eu am avut parte de asta. ‎Dar trebuie să mergem mai departe.
‎Mă bucur că s-a legat. ‎Aș vrea să o refac de vreo zece ori.
‎Dar nu avem o a doua șansă aici.
‎- Te-ai gândit să nu incluzi rondela? ‎- Nu. Imaginea ar fi incompletă.
‎- Mulțumesc, Dan! ‎- Da.
‎John Moran.
‎A ieșit cum îți doreai ‎din punct de vedere tehnic?
‎Nu tocmai.
‎Speram să se vadă planeta ‎mai clar prin orbită.
‎Dar se vede că e în interiorul craniului. ‎Sunt mulțumit.
‎De ce ai ales craniul?
‎Craniul reprezintă omenirea ‎de-a lungul istoriei.
‎Are ceva finit. Nu e doar prezentul, ‎ci și trecutul și viitorul nostru.
‎De asta am ales craniul ca imagine.
‎- Mulțumesc, John! ‎- Mulțumesc și eu!
‎Mulțumim! Ne retragem să discutăm.
‎Nu te poți ascunde. Nu e cale de mijloc.
‎Ori pleci acasă, ori învingi.
‎E stresant să stăm aliniați. Prefer ‎să aflu rapid dacă e laie sau bălaie.
‎Vreau să aflu și gata.
‎Mi-a plăcut mult conceptul.
‎Dar execuția nu s-a ridicat ‎la nivelul la care ne așteptam.
‎În clipa asta chiar nu am habar ‎dacă plec sau rămân.
‎Ar fi putut face treabă mai bună. ‎Asta ar fi sprijinit conceptul.
‎Dacă sunt eliminată, ‎aș resimți-o ca pe un eșec.
‎Mulțumim că ați așteptat! Azi, ‎un artist a creat o piesă din altă lume.
‎Ne-a impresionat ‎prin design, concep și abilități tehnice.
‎Cel mai bun suflător de azi e…
‎John Moran.
‎Felicitări!
‎Mulțumesc.
‎Sunt încântat. E a patra victorie ‎și nu mă așteptam la ea. Sunt în extaz.
‎Mi-e greu să-l tot văd câștigând, ‎când eu stau lângă el și nu câștig.
‎Felicitări, John!
‎Rămâi în cursa pentru premiu ‎și titlul de Cel mai bun sticlar.
‎Mulțumesc!
‎Din păcate, pentru unul dintre voi, ‎planetele nu s-au aliniat azi.
‎Artistul care nu ne-a dat pe spate este…
‎Dan.
‎Vin acasă, copii. Mulțumesc.
‎- Dan. ‎- Ne mai vedem!
‎- Baftă! ‎- Mersi, amice.
‎Dan e un prieten minunat ‎și un sticlar excelent.
‎Ne-a ajutat enorm. ‎Mă întristează plecarea lui.
‎M-am simțit minunat. ‎Am cunoscut niște oameni grozavi.
‎Voiam să continui, dar sunt mândru.
‎Mi-am forțat limitele. De asta am venit.
‎Așa evoluezi. Forțându-ți limitele. ‎Nu poți cere mai mult.
‎Primii trei. Ați reușit!
‎- Da. ‎- Da.
‎Nu pot să cred că sunt aici. ‎Abia aștept următoarea probă.
‎Știu că a fost un parcurs lung și greu, ‎dar sunteți la un pas.
‎Doar o probă până la finală? Sfinte Sisoe!