V letošní řadě soutěže Vyfouknutí…
se v největší severoamerické sklářské dílně sešlo
deset talentovaných sklářů z celého světa.
Jdeme foukat sklo!
Vyzbrojeni píšťalami, přílepníky a podvaláky
bojovali o slávu a bohatství.
- Opři to o lavici! - Panebože!
Chaos!
Sklo už vyzrálo na Claire, Roba, Maddy, Brennu, Grace,
Trentona, Dana a Johna a všichni museli opustit sklářskou dílnu.
Zbývá poslední výzva a zůstali tu jen Minhi a John Moran.
Titul nejlepší sklářky by mi změnil život.
Byla to emocionální jízda. Je to neskutečné.
Kdo se stane vítězem naší soutěže a získá titul Nejlepší sklář?
Já jsem Nick Uhas a tohle je finále letošní řady soutěže Vyfouknutí.
Skláři, nastala chvíle, na kterou jsme všichni čekali.
Finále.
Já to dala!
Dnes ráno jsem si řekl: „Mám padesátiprocentní šanci, že vyhraju.“
Ještě mi to nedocvaklo.
Johne, Minhi, předčili jste dalších osm výjimečných sklářů
a překonali devět výzev, díky čemuž jste teď tady.
Pořád mi to nedochází.
V téhle soutěži už jsem nechala úplně všechno.
A teď přichází poslední výzva.
Napoví vám dveře galerie.
Vidět prázdnou galerii je jako vidět obří prázdné plátno.
Nevím, jestli se mi to líbí, nebo jestli mě to děsí.
Oba máte osm hodin na to, abyste zaplnili půl galerie.
Máte za úkol vytvořit kompaktní, originální a poutavou skleněnou instalaci,
která všechny ohromí.
Téma vaší instalace je zcela na vás,
nicméně očekáváme, že vytvoříte technicky mistrovské dílo
se silnou osobní výpovědí.
Jo.
Žádnej stres. Bude to v poho.
Nesoutěžíte jen o cenu v hodnotě 60 000 dolarů
a stáž ve světově proslulém Corningově muzeu skla,
ale vítězná finálová instalace bude v tomto muzeu i vystavena.
Mít výstavu v Corningově muzeu je celoživotní cíl. Pak už můžu umřít.
Dnes máte šanci splnit si svůj sen.
Strašně chci vyhrát. Od chvíle, co jsem se přihlásil, nemyslím na nic jiného.
V hodnocení vašich instalací nám pomůže kurátorka poválečného a současného skla
v Corningově muzeu, Susie Silbertová.
Susie Silbertová je eso.
Strašně ji obdivuju. Jsem z toho ale trochu paralyzovaná.
Vím, jak náročná pro vás tahle chvíle je.
Proto jsem z Corningova muzea skla přivedla šest prvotřídních sklářů.
- Super. - Pomůžou vám vytvořit vaše díla
a uskutečnit vaši vizi.
Budeme u vás hodnotit design, koncepci a celkovou prezentaci vaší instalace
stejně jako vaši kompletní tvorbu za celou soutěž.
- Připraveni? - Ano.
Jdeme na to.
Čas vám začíná běžet…
Teď.
NÁVRH
Tahle výzva znamená hodně. Cítím větší tlak.
Moc se těším na naši spolupráci.
Nároky jsou vysoké.
„Vytvořte to nejlepší, co dovedete, ale máte na to jen osm hodin.“
Hodně štěstí.
Tady je fotografická retrospektiva jejich prací během devíti kol.
John se držel toho, co umí.
Neopouštěl tolik svou bezpečnou škatulku tak jako Minhi.
Udělala pokrok v tom, jak u každé výzvy přistupovala k materiálu.
Kdo z nich má podle vás navrch?
Upřímně řečeno, ve finále jde o koncepci, design, techniku,
o tohle všechno. Oba jsou v tom všem silní v kramflecích.
Oba mají šanci vyhrát.
Souhlasím.
John je machr na modelování a stínování a tyhle věci.
Ale Minhi dělá věci, které jsou hodně pokročilé
a zajímavé. Má jiskru.
Myslím, že je zajímavé sledovat, jak se ti dva umělci liší.
Chci na podlahu položit dlažební kostky, které do sebe budou zapadat.
Ze spár poroste tráva, která jako by se drala ze země ven.
Chci, aby to vyvolávalo představu, že se ta bílá podlaha rozpadá
a odkrývá život pod zemí.
Vsadíme na velikost.
Uděláme to co největší, aby byl účinek opravdu impozantní.
Spousta a spousta barev.
Barvu aplikujeme technikou muráno.
Moje kousek bude koule
symbolizující oheň v nitru ducha, který povstává.
Jako by se zvedal z dehtové jámy, a to z několika různých míst.
Tématem je vstávání z popela.
Tady bude plyšový králík.
Jako by ho někdo vyhodil.
Ten králík znázorňuje vyhozenou dětskou hračku,
ale roste z něj květina symbolizující zrození a růst.
Bude něco z toho na podstavci nebo viset ze stropu?
Ne. Tenhle kus bude celý na podlaze.
Všechno bude na zemi.
Vím, že je riskantní nevyplnit celý prostor množstvím objektů,
ale je to vypočítané riziko.
Ke konci časového limitu budu potřebovat každou ruku,
abychom vyrobili co nejvíc temnoty pokrývající podlahu.
- Zdá se, že máme co dělat. - Myslím, že jo.
- Tak jo. - Jdeme na to.
TVORBA
- Tohle bude zábava. - Jo!
Tak jdeme na to.
Jsem fakt rozpumpovanej.
- No jasně! - Už to jede!
Řídím svůj tým z Corningu.
Ukážu Tomovi a Erikovi, jak dělat cihly. Pak už to zvládnou sami.
Tohle chce hlubší strukturu. Musíš narušit povrch.
Jo.
Já budu pracovat s Helen na tom králíkovi.
Ta vata mu poleze z břicha nebo z ruky?
Jo. Z břicha.
Na rondely nejsem moc machr. To nechám na Ericovi.
Cítím se skvěle.
Byla to pekelná jízda.
Tahle výzva je strašně důležitá. Musím předvést vše, co jsem se doteď naučila.
Je to skvělý pocit, dostat se v soutěži tak daleko.
Manžel mě ponoukl, abych se přihlásila.
Ale prohrál svůj boj s rakovinou.
Tak jsem si řekla: „Dobře, jdu do toho.“ A proto jsem teď tady.
Ať tam nemáš kazy!
Nic neslibuju.
Susie, troufnete si tipnout, kdo vyhraje?
Netroufnu. Mám z toho smíšené pocity,
protože si nemyslím, že v umění může někdo vyhrát.
Vítězství v umění znamená každý den dělat svou práci.
Když jsem se rozhodla být umělkyně, začala jsem malovat.
Ale když jsem poprvé vešla do sklárny, všechno jsem zahodila a už nemalovala.
Od té doby se všechno točilo kolem skla.
Pořád říkáme, že jim tahle cena změní život. Jak velká je to pravda?
Stoprocentní pravda.
Získat na konci tu cenu by bylo úžasné.
Dělám to už 20 let. Nemám žádné úspory, nic nevlastním, žádné peníze.
Mít konečně nějaké peníze v bance
a získat stáž v instituci, jako je Corning, by byl splněný sen.
To by byl obrovský skok pro hodně umělců.
Hoďte sebou.
ODTRH - NEJUŽŠÍ MÍSTO, KDE SE SKLO ODDĚLÍ OD PÍŠŤALY
Tenhle kus znázorňuje mou cestu. Znázorňuje mou vůli pokračovat.
Je důležité, aby ta koule byla hodně barevná. Znázorňuje naději.
Takže používám teplé barvy.
Rudou a žlutou, které symbolizují ohnivého ducha.
Rozhodla jsem se použít techniku muráno.
Používám techniku muráno k vytvoření jednotného a oblého vzoru.
Vidím tu hodně zlomených prutů.
Pořád se to láme. Ten druhý se taky zlomil.
Tohle nebylo v plánu.
U čirého skla dochází k reakci,
při níž se všechno roztříští.
Jo. Taková věc se někdy bohužel stává.
Musím se rozhodnout, jak dál. Ztratila jsem dvě hodiny.
Mám stejný plán, jen s jinou barevnou paletou. Doufám, že mám dost času.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS 6 HODIN
Právě teď dělám povrch toho králíka.
Chci, aby vypadal jako plyšák.
- Tohle mu dodá tu správnou hebkost. - Jasně.
Ten králík má znázorňovat odhozenou dětskou hračku.
Je to ztracená nevinnost.
Otec mi zemřel, když mi bylo deset.
Moc o tom nemluvím, ale v životě mě to dost ovlivnilo.
Proces tvorby je pro mě katarzí. Takhle já všechno zpracovávám.
Myslím, že to je důvod, proč to dělám.
Takhle jsem si to přesně představoval.
Vítězná instalace
bude letos vůbec poprvé vystavena v Corningově muzeu skla.
Jak velký význam to pro umělce může mít?
Doufám, že hodně velký.
Corningovo muzeum skla je přední světové sklářské muzeum.
Fajn.
Je to pro mnoho umělců vysněná platforma.
Všechno vedlo k tomuhle okamžiku. Na tohle člověk celou dobu myslel.
Vůbec nepřemýšlím o tom, že bych mohla mít výstavu v Corningu. Nechci to zakřiknout.
Vidím, že Johnův tým tráví hodně času povrchovou úpravou různých dílů.
Opravdu hodně času. Snad se jim to vyplatí.
Zatím jsem vyrobil hlavu králíčka.
Vyrobili jsme hromadu cihel a tohle je tělo toho králíčka.
Už jen zaječí skok.
Zabere to hodně času.
Dávám si záležet na barvách, aby vypadaly opravdu dobře.
Počkat, nedělám to obráceně?
Musí to být opačně.
Hlava se naklání na jednu stranu,
ale tělo jsem vymodeloval opačně.
Udělal jsem chybu. Teď ji napravuju.
A je to.
Naštěstí už byl ten díl rozehřátý, takže jsme tělo jen prohnuli na druhou stranu.
Říká se: „Skláře nedělá to, co dokáže vyrobit, ale to,
co dokáže opravit.“ Takže…
Narazili jsme na menší problém s kompatibilitou.
Teplé barvy explodují,
takže musíme použít jinou barevnou paletu.
Přešla jsem na studené barvy, jako je modrá, zelená a fialová.
A ty se taky tříští.
- To není dobré. - Co se děje?
Dělá to totéž.
- Tříští se to zvenčí. - Jo.
To je šílený.
Ani nevím, co mám říct.
K nekompatibilitě dochází. Ale je to stejné sklo jako celou dobu.
Asi ho používá jinak, než jsme to dělali dosud.
Jak to jde, Minhi?
Špatně.
Nechci vyhrát díky tomu, že Minhi nedokázala vyrobit to, co chtěla.
Chci, aby vyrobila něco úžasného.
Vyplýtvala jsem spoustu času.
Cítím se šíleně přetížená.
Úplně jsem vypnula. Nemyslí mi to a nevím, co mám dělat.
Držíte se?
To zvládnete.
Přestaňte si s tím už lámat hlavu. To zvládnete. Ano?
To půjde.
Když mi Katherine řekla, že to zvládnu, bylo to přesně to, co jsem potřebovala.
Tak jo. Hodně štěstí.
V téhle chvíli vím, že se musím pohnout z místa.
Místo barevných tyčí, které nefungují, musím použít obalovačku.
Přecházím z murána na pruty.
Takhle aspoň zas získáme barvy ohně.
To bude dobrý.
Uplynuly čtyři hodiny a čtyři hodiny ještě zbývají. Jste v polovině.
Nahřát.
- Povolíme to. - Jo.
- Zdravím, Katherine. - Johne.
Čeho chcete touto instalací dosáhnout?
Chci, aby moje dílo diváka upoutalo neobvyklým způsobem.
Nejde jen o sklo v prostoru, ale také o prostor samotný.
Myslíte, že to bude riskantní?
Mám z toho trochu hrůzu, ale celou dobu se řídím instinktem.
Poslední výzva je veledůležitá,
a tak jsem se rozhodl udělat ten dosud nejmenší kus za celou soutěž.
- Nechám vás pracovat. Hodně štěstí. - Díky.
KORKOVÉ PODVALÁKY VYHLAZUJÍ POVRCH A NEODVÁDĚJÍ TEPLO
Jo, to vypadá jako oheň.
Při tvorbě díla o překonávání výzev a životních strastí
si přesně tímtéž procházím.
Teď nastal čas na vykoupení.
Teď se zdravě naštvu a prokoušu se tím.
Jediná další možnost je stočit se do klubíčka a vzdát se. A to neudělám.
Odrážím se ode dna.
Kompletuju toho zajíčka za horka.
Otoč ho.
Dělám to takhle, protože to vypadá nejpřirozeněji.
Je důležité, aby ten plyšák působil přirozeně.
Pěkný.
Teď leží správně.
Ty barvy vypadají dobře. Super.
Vyrábíme velkou kouli.
Není to muráno, ale je to ta správná barevná paleta.
Je to velké, je to troufalé.
A v mnoha ohledech je tahle spirálovitá masa skla lepší.
Takže z toho mám dobrý pocit.
Všichni zvedněte a tahejte.
Nádhera.
Už se to nese.
To je zatím moje jediná hotová věc.
Ještě musím udělat všechno ostatní, a to doslova.
ZBÝVAJÍCÍ ČAS 1,5 HODINY
Teď musím vyrobit kytičku.
Bude vyrůstat z toho králíka.
Když jsem sem poprvé vkročil, měl jsem ze všech ostatních vítr.
Chci dokázat sobě i celému světu,
že když zůstanu věrný sám sobě a vyrobím věci, kterým věřím,
tak můžu vyhrát.
Tohle je moc pěkný.
Teď všichni pracujeme na té temnotě.
Společně.
Tohle je ta dehtová hmota,
která se snaží utopit tu velkou bublinu, jež se zvedá a stoupá.
- Držíš to? - Jo.
Teď jsem dala do chladicí pece tu největší a nejtemnější černou kapku celé instalace.
Skláři, zbývá vám 45 minut!
Hlavně abychom stihli vyrobit všechny ty malé díly.
Máme spoustu práce a málo času.
Takže jsem každopádně nervózní.
Otoč.
Nahřej mi to.
Jo.
Takže, co odlišuje výjimečnou instalaci od obyčejného kusu?
Musíte přemýšlet nejen o kompozici, ale i o tom, jak dobře využít prostor.
Pro většinu umělců je obtížné pracovat ve formátu velké instalace.
Musíte přemýšlet o jednotlivých komponentech i jejich spojení,
aby vaše dílo v prostoru vyniklo.
Instalace může být v mnoha ohledech těžší,
než vyrábět jednotlivé objekty.
Umístit něco na podstavec je snadné.
Ale těžší je vyvolat dojem, že vcházíte do umělcova světa.
Do toho. Svisle dolů.
Jo.
Tohle je porost ve spárách mezi cihlami na zemi.
Bude to super.
Už cítím tu mazlavou čerň.
Zbývá 15 minut! Dejte poslední kusy do chladicí pece.
- Chceš to mít tekuté? - Jo.
Čas sice ubývá, ale mám pocit, že ho mám dost na to, aby se moje vize zhmotnila.
Pokud to vyjde tak, jak to vidím, bude to můj nejlepší kus.
Ale nevím, jestli to bude fungovat, dokud to nenainstalujeme.
Minhi, zbývá už jen pět minut!
Paráda.
- Dej to na bok. - Skvělá práce.
- Dobrá práce. - Díky, brácho.
Deset výzev je za mnou. Bude se mi stýskat.
Byli jste super tým!
Až zmáknu tu instalaci, budu to mít za sebou. Došla jsem až do cíle.
- Gratuluju. - Díky.
Napřed položíme cihly. Pak rozbijeme sklo a rozložíme ho kolem nich.
Instalace jsem už dělal, ale jejich vytvoření trvá někdy měsíce až roky.
Vytvoříme tam určitou hloubku.
Chci, aby divák, když vstoupí dovnitř, spatřil harmonický prostor.
A pak si začne všímat rušivých prvků.
Ten králík přijde sem. Do tohohle rohu.
Co má být dole?
- Tohle? - Ta černá část.
Bez té koule, bez toho centrálního pilíře, by to dílo nefungovalo.
Tak jo, jdeme na to.
Takže na to jsem se od začátku soustředila.
- Pěkný. Tady to připevním. - Ano.
Mám obavu, aby k sobě ty rondely ladily a působily uceleným dojmem
jako rozbitá podlaha.
Vypadá to skvěle.
- A tady to spojíme? - Uděláme to tak?
Musím pečlivě zvážit, jak jednotlivé kusy spojit,
protože chci svoji polovinu galerie co nejvíce naplnit.
Nepohnu s tím. Jen to slepím.
Začíná to být trochu vratké.
Všechno je vzájemně propojené, a když se pohne jeden díl, může to spadnout celé.
Pozor tam vzadu.
- Buď opatrná. - Jsem.
Balancuju na ostří nože.
Tohle je asi moje nejlepší dílo, co jsem tu udělal.
Mám pocit, že je to povedené závěrečné dílo,
protože je o naději a o pohledu do budoucna.
Lidičky, zvládli jsme to!
- Děkuju vám. Skvělá práce. - Jo!
Byli jste skvělí.
Pojďte ke mně!
Dobrý.
PREZENTACE
Doufám, že porotci pocítí vše, co jsem do toho díla vložila.
Boj s osudem a radost z toho, že jsem ten boj vyhrála.
Překonala jsem něco hodně temného
a před sebou vidím zářivou budoucnost.
Koncepce díla vychází z bílého prostoru.
Divák vstoupí do toho zdánlivě prázdného prostoru,
ale pod jeho povrchem se dere vzhůru život a hledá cestu, jak zazářit.
Vítejte ve finálové galerii.
Tohle je Minhiina část galerie.
Jsem opravdu nadšená, že to Minhi dotáhla do konce.
Jsem naprosto ohromená, že dokázala vzít za správný konec něco,
co se zdálo být odsouzené k nezdaru, a stvořit z toho kompaktní vizi.
A myslím, že o tom to dílo přesně je.
O schopnosti vyhrabat se ze svízelné situace a vytvořit něco silného.
Moc se mi líbí ta místa, kde se ty šňůry nebo louže dehtu
dotýkají podstavce.
Třeba tenhle detail, jak ta louže přetéká, to dílo oživuje a pomáhá předat sdělení.
Ano. Autorka využívá prostor a objekty v něm celkem efektivně.
To rozhodně.
Co se mi opravdu líbí, je kontrast mezi jasem a lehkostí tohohle útvaru
a inkoustovou černotou těch ostatních útvarů.
Nejsem si jistá, že ty pruhy jsou přesně to, o co od začátku usilovala,
ale tvar toho objektu i jeho barvy vyvolávají iluzi,
jako když stoupá horkovzdušný balón.
Takže si myslím, že se jí daří naplnit svoji původní koncepci
a je to zároveň příjemné na pohled a poutavé.
Ale snažím se nevidět ten silikon
na nejrůznějších místech.
Nevím, jestli je kvůli nezkušenosti nebo nedostatku času.
Může to mít mnoho důvodů,
ale přála bych si, aby bylo provedení preciznější.
Jak těžké je vyrobit několik dílů a vytvořit z nich instalaci?
Hodně těžké.
Lze strávit měsíce přípravami, plánováním, výrobou dílů a jejich spasováním.
Zvládnout to v tak krátkém časovém limitu je extrémně náročné.
Takže klobouk dolů.
Tahle půlka galerie patří Johnu Moranovi.
„Opuštěný plyšový králíček, pohozený na zemi,
je zdrojem nového života, ačkoliv je rozbitý a roztrhaný.“
Autor s prostorem naložil velmi zajímavě.
Ta bílá rozbitá dlaždice je hodně zajímavá.
Jako by se skrz ni něco dralo. A strašně se mi líbí ta zeleň.
Musel strávit hodně času tavením obalovačky. Ale nejsem…
- Mám smíšené pocity… - To je asi dobře.
…které jsem neočekávala.
A ještě jsem se úplně nerozhodla, jak to na mě celé působí.
Řekly byste, že se John vydal cestou „méně je více“?
Já to takhle nevnímám.
Protože to, co tu vytvořil, je dost hutné.
Je tu spousta detailů, hodně barev a textur, hodně realismu.
Ten králíček vypadá hebce. Vypadá to, že ho někdo měl rád, ale vypadl z kočárku
- a přejelo ho auto. - Šmarjá.
To je síla.
On to jen nenaznačuje, ale doslova ztvárňuje,
takže myslím, že je vlastně maximalista, když se na to tak dívám.
Podle mě je zajímavé, že do toho zapojil podlahu.
- Je to originální. - Ano.
Zdá se, že porota je stále nerozhodnutá, zda se to vyplatilo.
Co si myslíte o tom menším objektu, o tom trsu trávy vyrážejícím skrz podlahu?
Mně se to moc líbí.
Mám pocit, že to ztělesňuje všechno, co se snaží sdělit.
Je to mnohem pokornější než to, co se odehrává tady.
Ale určitě by se nám neodvážil prezentovat jenom tohle,
když je toho v sázce tolik. Ale myslím, že tohle se mu povedlo.
Dva velmi odlišní umělci. Dvě velmi odlišné instalace.
Čas na poradu.
Kdo vyrobil lepší sklo? John, nebo Minhi?
V díle Johna Morana bylo méně technických problémů.
Minhi se v jejím díle povedlo zřetelněji a jasněji vyjádřit svůj záměr.
V Johnově díle je spousta věcí, které trochu kalí vodu,
což ale zároveň otvírá prostor pro další možné interpretace.
Který z nich dvou během soutěže víc vyrostl?
John sem přišel s vysokou úrovní řemeslných schopností.
Dokázal nám, že své řemeslo skutečně ovládá a dokazoval nám to opakovaně.
Zatímco Minhi se od toho úvodního pseudo-benátského zrcadla
dostala tam, kde je teď, což svědčí o pokroku a ochotě experimentovat.
Je to neuvěřitelné.
- Obě jste už dospěly k rozhodnutí? - Ano.
Byl to pro mě životní zážitek.
Ať to dopadne jakkoliv, nemám se za co stydět.
Rozhodně z téhle soutěže odcházím jako lepší umělec a silnější člověk.
Zpočátku jsem si myslela, že to dělám pro svého manžela Jesseho,
ale teď mi došlo, že to dělám pro sebe.
Víc bych si opravdu nemohla přát.
Minhi, Johne, oba dva jste velmi kreativní a zapálení skláři.
Opravdu zírám a mám velkou radost z toho, co jste vytvořili.
Obě dvě vaše instalace byly velmi ambiciózní. Jsou fantastické.
Díky.
Johne, vy jste byl jedna z „těžkých vah,“ ale nikdy jste na to nehřešil.
Znovu a znovu jste do toho šel naplno.
Nikdy jste neusnul na vavřínech.
Vždy jste dostál očekávání, ale zůstal věrný sám sobě.
Proto jste to dotáhl až do finále.
Díky.
Minhi, vy jste byla naše divoká karta. Působila jste roztřeseně.
Byla jste rozbolavělá žalem a nejistá si sama sebou.
Ale v průběhu soutěže jsme sledovali, jak se prací ve sklářské dílně hojíte.
Minhi, my ve vás věříme a doufám, že i vy si teď konečně věříte.
Ano.
Dospěli jsme k rozhodnutí.
Vítězem letošní řady soutěže Vyfouknutí je…
John.
Jsi úžasná, Minhi.
- Jsem rád, že jsem tu s tebou. - Gratuluju, jste Nejlepší sklář.
Moc vám děkuju.
- Díky za všechno. - Gratuluju.
Mám obrovskou radost. V životě jsem neměl větší.
Na začátku jsem se těšil a doufal
a teď jsem vítěz soutěže Vyfouknutí a pořád se zdráhám tomu uvěřit.
Skvělá práce, Minhi.
Naučila jsem se, že život je boj.
Ale když otevřete oči a rozhlédnete se,
garantuju vám, že najdete důvod k úsměvu.
Děkuju vám za všechno. Opravdu. Nevím, co mám říct.
Jsi borec.
Vůbec netuším, co bude dál.
Budu rozhodně dál tvořit.
Mám nové nápady, takže se těším, až se vrátím do ateliéru.
Překlad titulků: Petr Putna