‎UN SERIAL NETFLIX
‎În acest sezon…
‎zece sticlari talentați din toată lumea ‎au venit la cel mai mare atelier din SUA.
‎Să suflăm niște sticlă!
‎Înarmați cu țevi de suflat, ‎pontile și padele,
‎ei s-au întrecut pentru faimă și bani.
‎- Stai pe bancă! ‎- Doamne!
‎Haos!
‎Sticla i-a răpus pe Claire, ‎Rob, Maddy, Brenna, Grace,
‎Trenton, Dan și John, ‎care au părăsit atelierul.
‎La proba finală, în cursă ‎au rămas doar Minhi și John Moran.
‎Titlul de Cel mai bun sticlar ‎mi-ar schimba viața.
‎A fost un carusel de emoții. E fantastic.
‎Cine va fi campionul și va câștiga titlul ‎de Cel mai bun sticlar din lume?
‎Sunt Nick Uhas și urmăriți ‎finala sezonului ‎Suflă sticla cât e caldă.
‎Sticlari, a sosit clipa mult așteptată!
‎Finala.
‎Am reușit!
‎Chiar dimineață am zis: ‎„Am 50% șanse să câștig.”
‎Încă nu realizez.
‎John, Minhi, ați învins ‎alți opt sticlari de excepție
‎și ați trecut de nouă provocări ‎ca să ajungeți aici.
‎Încă nu-mi pot imagina.
‎M-am implicat trup și suflet ‎în această competiție.
‎Și acum, la proba finală,
‎să deschidem ușile galeriei!
‎Când văd galeria goală, ‎parcă văd o pânză uriașă, neatinsă.
‎Nu știu dacă îmi place ‎sau mă înspăimântă asta.
‎Aveți opt ore să umpleți ‎câte o jumătate din galerie.
‎Proba e să creați o instalație unitară, ‎originală și captivantă,
‎care să ne taie răsuflarea.
‎Subiectul instalației ‎e la latitudinea voastră.
‎Dar ne așteptăm la un tur de forță ‎din punct de vedere tehnic,
‎cu o puternică amprentă personală.
‎Da.
‎Nu e nicio presiune. O să fie bine.
‎Nu concurați doar ‎pentru un premiu de 60.000 de dolari.
‎Veți primi și un stagiu ‎la renumitul Muzeu al sticlei Corning.
‎În plus, instalația câștigătoare ‎va fi expusă la Corning.
‎Să am lucrările expuse la Corning ‎e pe lista visurilor mele de o viață.
‎Azi aveți șansa să vă împliniți acest vis.
‎Mi-o doresc nespus. Doar la asta ‎mă gândesc de când m-am înscris.
‎La evaluare ne va ajuta custodele secției ‎Sticlărie postbelică și contemporană
‎de la Muzeul Corning, Susie Silbert.
‎Susie Silbert e vestită.
‎O admir nespus. ‎Sunt fascinată s-o văd aici.
‎Știu ce copleșitor e pentru voi.
‎Așa că am adus șase sticlari de marcă ‎de la Muzeul sticlei Corning.
‎- Grozav! ‎- Ei vă vor ajuta la lucrări.
‎Ca să vă materializați ideile.
‎În finală, veți fi evaluați după design, ‎concept și prezentare generală
‎și după ansamblul lucrărilor ‎de la ‎Suflă sticla cât e caldă.
‎- Sunteți gata? ‎- Da.
‎Începem.
‎Cronometrul pornește…
‎Acum!
‎E o probă e foarte importantă, ‎sunt mai încordat.
‎Sunt încântată să lucrez cu dumneavoastră.
‎Exigențele sunt mari.
‎„Produceți o operă de căpătâi, ‎dar în numai opt ore. Baftă!”
‎Iată retrospectiva lucrărilor ‎lui John și Minhi de la cele nouă probe.
‎John s-a limitat la ce știe.
‎Nu și-a forțat limitele ‎în aceeași măsură ca Minhi.
‎La ea se observă o progresie ‎a modului de abordare a provocărilor.
‎Cine crezi că e în avantaj?
‎Sincer, în finală ‎e vorba de concept, design, tehnică,
‎iar ei se prezintă foarte bine ‎în toate aceste domenii.
‎Șansele sunt egale, cred eu.
‎De acord.
‎John e maestru la modelaj, ‎lumini și umbre și așa mai departe.
‎Dar Minhi creează lucrări avangardiste,
‎interesante, are o sclipire de geniu.
‎Cred că e interesant de văzut ‎diferența dintre acești doi artiști.
‎Vreau să fac niște pietre de caldarâm ‎care se vor îmbuca.
‎Printre ele va fi iarbă, vegetație ‎care își face loc din pământ.
‎Vreau să transmit sentimentul ‎că podeaua albă se sparge
‎și se vede viața de dedesubt.
‎Va fi la scară mare.
‎Cât se poate de mare. ‎Ca să aibă o prezență puternică.
‎Cu foarte multă culoare.
‎Culoarea o vom aplica prin tehnica Murano.
‎Lucrarea mea va fi o sferă
‎care reprezintă ‎flacăra spiritului, care te înalță.
‎Se înalță din smoală, ‎din mocirlă, din mai multe puncte deodată.
‎Simbolizează renașterea din cenușă.
‎Aici va fi un iepuraș de pluș.
‎Așa, aruncat.
‎Iepurele e o jucărie aruncată.
‎Dar din el crește o floare. ‎Renașterea și evoluția.
‎Vor sta pe un soclu sau atârnate de tavan?
‎Nu. Ideea e să fie totul pe podea.
‎Totul va fi amplasat pe jos.
‎Simt că risc ‎dacă nu umplu spațiul cu multe obiecte,
‎dar e un risc calculat.
‎Spre final, o să convoc toată echipa
‎ca să creăm partea întunecată de pe podea.
‎- Ne pui la treabă, nu glumă. ‎- Așa cred.
‎- La treabă! ‎- Hai!
‎CREAȚIE
‎- Acum e distractiv. ‎- Da!
‎La treabă!
‎Sunt foarte entuziasmat.
‎- Da, frate! ‎- Da, am început!
‎Voi coordona echipa de la Corning. ‎Le arăt cum fac pietrele de pavaj.
‎Apoi le dau mână liberă.
‎Trebuie mai multă textură. ‎Loviți suprafața!
‎Da.
‎Cu Helen voi lucra la iepure.
‎Umplutura iese din burtă? Sau din labe?
‎Da. Din burtă.
‎Nu mă pricep la rondele. ‎De asta se va ocupa Eric.
‎Mă simt grozav. ‎A fost un parcurs palpitant.
‎Proba asta e foarte importantă. ‎Tot ce am făcut a fost ca să ajung aici.
‎Mă simt extraordinar ‎că am ajuns în etapa asta a competiției.
‎Soțul meu m-a încurajat să candidez.
‎El a pierdut lupta cu cancerul.
‎Așa că m-am decis să vin. Și iată-mă!
‎Fără zone reci!
‎Nu promit nimic.
‎Susie, poți pronostica cine învinge?
‎Nu, fiindcă, și asta e ciudat ‎având în vedere rolul meu de aici,
‎eu nu cred că în artă există învingători.
‎În artă, învingi când lucrezi zi de zi.
‎La începutul carierei, am fost pictoriță.
‎Dar, când am călcat într-un atelier ‎de sticlărie, m-am lăsat de pictură.
‎De atunci, sticla a fost totul.
‎Spunem că acest premiu schimbă vieți. ‎Cât de adevărat e acest lucru?
‎Extrem de adevărat.
‎Premiul va fi ceva extraordinar.
‎Fac asta de 20 de ani. ‎Nu am economii, proprietăți, bani.
‎Să am și eu bani în bancă
‎și să fac un stagiu la Corning ‎înseamnă un vis devenit realitate.
‎E ceva ce schimbă soarta multor artiști.
‎Ne zbatem.
‎FILIERA ‎PUNCTUL DE SEPARARE CEL MAI ÎNGUST
‎Lucrarea asta reprezintă viața mea. ‎Voința de a merge mai departe.
‎E esențial ‎ca sfera să fie plină de culoare.
‎Reprezintă speranța.
‎Așadar, folosesc culori calde.
‎Nuanțe de roșu, de galben, ‎simbolizând acest spirit înflăcărat.
‎Am decis să folosesc tehnica Murano.
‎Vreau să folosesc tehnica Murano ‎pentru a crea un model uniform și rotund.
‎Ce de baghete sparte!
‎Se tot sparg. Și cealaltă s-a spart.
‎Nu trebuia să facă așa.
‎Sticla translucidă generează o reacție
‎care face să se spargă totul.
‎Da. Se mai întâmplă, din păcate.
‎Trebuie să găsesc o alternativă. ‎Am pierdut două ore.
‎Păstrez planul și schimb paleta de culori. ‎Sper să am suficient timp.
‎TIMP RĂMAS: 6 ORE
‎Acum adaug textură iepurelui.
‎Vreau să arate ca un animal de pluș.
‎- Asta îi va da aspectul pufos. ‎- Da.
‎Iepurele e o jucărie aruncată. ‎Reprezintă inocența pierdută.
‎Tata a murit când aveam zece ani.
‎Nu prea vorbesc despre asta, ‎dar știu că mi-a afectat viața.
‎E un moment cathartic pentru mine. ‎Mă ajută să diger totul.
‎Cred că de asta fac ce fac.
‎Iese exact cum mi-am imaginat.
‎În premieră, în acest sezon,
‎instalația câștigătoare ‎va fi expusă la Muzeul sticlei Corning.
‎Cât contează asta pentru artist?
‎Sper să conteze foarte mult.
‎Muzeul sticlei Corning ‎e cel mai important din lume, în domeniu.
‎Bine.
‎E o platformă extraordinară ‎la care visează mulți artiști.
‎Parcă toate au dus la asta. ‎La asta îți stă gândul mereu.
‎Nu m-am gândit că voi expune la Corning. ‎Nu vreau să cobesc.
‎Echipa lui John lucrează mult timp ‎la texturarea pieselor.
‎Foarte mult timp. Sper să merite.
‎Deocamdată am făcut capul iepurelui.
‎Am făcut un set de pietre de pavaj, ‎iar ăsta e capul iepurelui.
‎Încă un hop.
‎Durează.
‎Țin la anumite culori, ‎să iasă totul cum trebuie.
‎Stai! Îl fac pe dos?
‎Trebuie invers.
‎Capul e lăsat pe o parte.
‎Când am modelat corpul, ‎l-am înclinat în partea cealaltă.
‎Am greșit. O dreg acum.
‎Așa.
‎Din fericire, capul era încă moale, ‎așa că l-am înclinat în partea opusă.
‎Se spune că un sticlar bun ‎nu se vede prin ceea ce face,
‎ci prin ceea ce poate drege.
‎Avem o mică problemă de compatibilitate.
‎Culorile calde explodează.
‎Trebuie să folosim altă paletă de culori.
‎Am trecut la culori reci, ‎nuanțe de albastru, verde și violet.
‎Și astea se sparg.
‎- Nu-i a bună. ‎- Ce se petrece?
‎Se comportă identic.
‎- Se sparg dinspre exterior. ‎- Da.
‎E nebunie curată!
‎Nici nu știu ce să spun.
‎Apar incompatibilități. ‎Sticla e cea folosită de a început.
‎Cred că o folosește într-un mod inedit.
‎Cum e, Minhi?
‎Nu e bine.
‎Nu vreau să câștig fiindcă Minhi ‎n-a putut să facă ce își propusese.
‎Vreau să îi iasă ceva grozav.
‎Am pierdut o grămadă de timp.
‎Mă simt îngrozitor de copleșită.
‎M-am blocat. ‎Nu mai pot gândi și nu știu ce să fac.
‎Reziști?
‎O să te descurci.
‎Nu te mai gândi atât! ‎O să fie bine. Da? O să te descurci.
‎Exact de asta aveam nevoie. ‎Să-mi spună Katherine că o să mă descurc.
‎Bine. Succes!
‎În clipa asta, ‎știu că trebuie să-i dau înainte.
‎În loc de baghete, care nu rezistă, ‎trebuie să folosesc frită.
‎Trec de la tehnica Murano la baghete.
‎Măcar așa revenim la culorile focului.
‎O să fie bine.
‎TIMP RĂMAS: 4 ORE
‎Au trecut patru ore și au rămas patru. ‎Sunteți la jumătate.
‎Foc!
‎- Lasă să curgă! ‎- Da!
‎- Bună, Katherine! ‎- Bună, John!
‎Ce speri să obții cu lucrarea asta?
‎Vreau să fac o lucrare ‎captivantă într-un mod aparte.
‎Nu ține doar de sticla ‎care ocupă spațiul, ci și de spațiu.
‎Ți se pare riscant?
‎Sunt puțin înspăimântat. ‎Dar am mers pe intuiție până acum.
‎Provocarea finală înseamnă mult.
‎Am decis să fac cea mai mică lucrare ‎din câte am prezentat în concurs.
‎- Te las la treabă. Succes! ‎- Mulțumesc.
‎PADELE DE PLUTĂ ‎NETEZESC FĂRĂ SĂ SCADĂ TEMPERATURA
‎Da. Aduc a foc.
‎În crearea acestei lucrări ‎despre înălțarea deasupra obstacolelor,
‎efectiv prin asta trec.
‎Acum îmi scot pârleala.
‎E timpul să fiu aprigă, ‎să îi dau înainte și să răzbesc.
‎Alternativa e să cad în genunchi ‎și să renunț. Nu voi face asta.
‎Mă înalț.
‎TIMP RĂMAS: 3 ORE
‎Asamblez iepurele încins.
‎Gata!
‎Procedez așa fiindcă arată cel mai firesc.
‎Și e important ‎ca animalul de pluș să arate așa.
‎Îmi place.
‎E înclinat cum trebuie.
‎Culorile arată bine. Mișto!
‎Creăm sfera cea mare.
‎Nu e Murano, ‎dar e paleta de culoare pe care o voiam.
‎Și e mare și îndrăzneață.
‎În multe sensuri, ‎globul din benzi colorate arată mai bine.
‎Sunt mulțumită.
‎Bine. Ridicați și trageți! Superb!
‎Vine!
‎E tot ce am în răcitor.
‎Mai am de făcut tot restul, efectiv.
‎TIMP RĂMAS: 1 ORĂ ȘI JUMĂTATE
‎Trebuie să fac o floricică.
‎Va ieși din iepure.
‎Când am ajuns aici, ‎mă intimida toată lumea.
‎Vreau să-mi dovedesc mie ‎și să arăt lumii
‎că, dacă îmi rămân fidel ‎și îmi urmez pasiunea, pot să înving.
‎Îmi place foarte mult.
‎Acum lucrăm împreună la întunecime.
‎E o substanță ca smoala,
‎care încearcă să înece ‎bula care se ridică deasupra.
‎- O ții? ‎- Da.
‎Am pus în răcitor cea mai mare ‎și neagră picătură din instalație.
‎Sticlari, mai sunt 45 de minute.
‎TIMP RĂMAS: 45 DE MINUTE
‎Cel mai important e ‎să facem elementele rămase.
‎Avem multă treabă și puțin timp.
‎Întoarce!
‎Bun. Foc!
‎Da!
‎Care e diferența între o instalație ‎de excepție și una normală?
‎Nu te uiți doar la compoziție, ‎ci și la utilizarea spațiului.
‎Multor artiști le e greu ‎să creeze instalații.
‎Trebuie să gândești ‎în termeni de părți componente
‎prin care să creezi o prezență în spațiu.
‎În multe sensuri, instalația
‎poate fi mai greu de făcut ‎decât elementele în sine.
‎Una e să pui ceva pe un soclu
‎și alta, să creezi o atmosferă, ‎un mediu captivant.
‎Hai! Drept în jos! Da.
‎Aceasta e vegetația ‎dintre printre pietrele de pavaj.
‎O să arate mișto.
‎Deja simt întunericul cleios.
‎Mai sunt 15 minute. ‎Introduceți ultimele piese în răcitor!
‎- Să se scurgă? ‎- Da.
‎Timpul se scurge, dar simt ‎că am ce trebuie ca să-mi transmit ideea.
‎Dacă iese cum mi-am imaginat, ‎va fi lucrarea mea favorită.
‎Dar nu voi ști până nu o instalez.
‎Minhi, ultimele cinci minute!
‎TIMP RĂMAS: 5 MINUTE
‎Super!
‎- Pe o parte e bine. ‎- Bravo!
‎- Mulțumesc, frate!
‎Am parcurs zece probe. ‎O să-mi fie dor de atelier.
‎Bine, echipă! Sunteți fantastici!
‎Dacă îmi iese instalația asta, ‎am dat lovitura. Marea lovitură.
‎- Felicitări! ‎- Mulțumesc.
‎Așezăm pietrele de pavaj. ‎Apoi spargem sticlă și o presărăm în jur.
‎Am mai făcut instalații, ‎dar de obicei durează luni, ani de zile.
‎Putem să-i dăm și adâncime.
‎Vreau ca, atunci când intri, ‎să vezi un spațiu pașnic.
‎Apoi să descoperi elemente nelalocul lor.
‎Iepurele va sta aici, da. În colț.
‎Care e mai jos?
‎- Partea de jos? ‎- Cea neagră.
‎Fără sferă și fără stâlpul central, ‎lucrarea nu există.
‎Bun. Vine!
‎Ăsta e punctul focal al aranjamentului, ‎cu care o să încep.
‎- Îmi place. Îl prind aici. ‎- Da, hai!
‎Cel mai mult mă preocupă rondelele, ‎care trebuie să se alinieze perfect,
‎să pară că s-a spart podeaua.
‎Arată foarte bine.
‎- Da. Și le lipim aici? ‎- Asta vrei?
‎Trebuie să mă gândesc ‎cum se îmbină piesele
‎și vreau să-mi umplu spațiul cât mai mult.
‎Nu-l mișc. Doar îl lipesc.
‎Ansamblul începe să fie cam instabil.
‎Din moment ce totul e conectat, ‎o alunecare poate dărâma tot ansamblul.
‎Ai grijă!
‎- Ai grijă! ‎- Am.
‎Trăiesc periculos.
‎E lucrarea mea favorită ‎de când am venit aici.
‎Simt că e o lucrare excelentă de final,
‎fiindcă e despre speranță ‎și mersul înainte.
‎Oameni buni, am reușit!
‎- Mulțumesc, oameni buni! Bravo! ‎- Da!
‎Ați fost colosali.
‎- Îmbrățișare de grup! ‎- Bine.
‎PREZENTARE
‎„ÎNĂLȚAREA”
‎Sper ca evaluatorii să simtă ‎tot ce am investit în această lucrare,
‎chinul și împlinirea de a răzbi prin chin.
‎Am traversat un întuneric adânc
‎și de aici înainte totul e luminos.
‎Conceptul derivă din spațiul alb.
‎Vreau ca oamenii ‎care pătrund în acest spațiu gol
‎să vadă viața care își face loc spre cer, ‎găsindu-și calea de a străluci.
‎Bun-venit la galeria finalei!
‎Aceasta e jumătatea de galerie ‎a lui Minhi.
‎Sunt foarte încântată ‎că Minhi a reușit s-o scoată la capăt.
‎Sunt impresionată ‎că a reușit să transforme
‎un aparent dezastru ‎într-o viziune coerentă.
‎Și exact ăsta e mesajul lucrării.
‎Să poți răzbi prin greutăți ‎și să creezi ceva impresionant.
‎Îmi place mult felul în care tijele ‎și băltoacele de smoală
‎intră în contact cu suprafețele.
‎Felul în care se scurge aici, ‎dinamica care transmite bine ideea.
‎Da. Folosește eficient spațiul ‎și elementele din el.
‎Da, categoric.
‎Îmi place contrastul dintre strălucirea ‎și lipsa de greutate a sferei
‎față de întunecimea celorlalte forme.
‎Nu știu dacă soluția cu benzile ‎e exact ce își dorea la început.
‎Dar forma și culorile ‎au ceva care dau senzația
‎de balon cu aer cald care se înalță.
‎În sensul ăsta, ‎cred că și-a ilustrat conceptul
‎într-un mod plăcut ochiului și captivant.
‎Dar încerc să nu văd
‎siliconul de la lipituri.
‎Nu știu dacă a fost ‎lipsa de experiență sau lipsa de timp.
‎Motivele pot fi multe, dar…
‎Mi-ar fi plăcut ‎ca execuția să fie mai rafinată.
‎Cât de dificil e să creezi mai multe piese ‎și să le combini într-o instalație?
‎E foarte dificil. De obicei ‎pregătirea durează luni de zile.
‎E o provocare să faci toate astea ‎într-un timp atât de scurt.
‎Iar asta e impresionant.
‎Aceasta e jumătatea de galerie ‎a lui John Moran.
‎Aruncat, iepurașul de pluș abandonat,
‎deși e sfâșiat și stricat, ‎dă naștere unei noi vieți.
‎E interesant cum se joacă cu spațiul.
‎Dalele albe, sparte arată interesant.
‎Ca și cum au fost împinse de dedesubt. ‎Și îmi place verdeața asta.
‎Trebuie să fi durat ‎să topească atâta frită. Dar nu mă…
‎Mă copleșesc tot felul de sentimente. ‎Cred că e bine.
‎Sentimente neașteptate.
‎Nu știu dacă mi-am făcut o părere finală ‎despre lucrarea lui.
‎Ați spune că a ales calea minimalismului?
‎Nu mi se pare minimalist.
‎Ce are el aici e foarte dens.
‎E lucrat în detaliu, cu multă culoare, ‎textură și mult realism.
‎Iepurașul chiar pare pufos. ‎Pare scăpat dintr-un cărucior.
‎Și călcat de o mașină.
‎- Doamne! ‎- E complex.
‎Nu e doar impresia ideii, ‎ci și execuția ei.
‎Așa că e mai degrabă maximalist, ‎dacă e pe-așa.
‎E interesant că folosește podeaua.
‎- E original ‎- Așa este.
‎Dar juriul încă deliberează ‎dacă a meritat sau nu.
‎Ce părere ai despre piesa asta mai micuță, ‎cu iarba care a pătruns prin pavaj?
‎Sincer, îi place mult.
‎Simt că rezumă tot demersul lui.
‎E mult mai modestă decât ce e aici.
‎Sunt sigură că nu i-ar conveni ‎să ne prezinte doar asta, miza fiind mare,
‎dar îmi pare o piesă foarte reușită.
‎Doi artiști foarte diferiți. ‎Două instalații de artă foarte diferite.
‎Să deliberăm!
‎Cine a fost un sticlar mai bun? ‎John sau Minhi?
‎Tehnic, lucrarea lui John ‎a avut mai puține probleme.
‎Conceptul lui Minhi a fost mai clar ‎și mai limpede exprimat.
‎Lucrarea lui John ‎e mai încărcată și mai difuză,
‎dar, în același timp, ‎asta îi conferă mai multe sensuri.
‎De-a lungul competiției, ‎care artist a evoluat mai mult?
‎John a pornit de la un nivel mai înalt.
‎Ne-a arătat că are abilități reale ‎pe care le poate folosi consecvent.
‎Minhi a pornit ‎de la acel obiect gen oglindă venețiană
‎și a ajuns într-un punct care denotă ‎evoluție și dorință de a experimenta.
‎E fantastic.
‎- Deci v-ați hotărât. ‎- Da.
‎A fost o experiență de neuitat.
‎Orice va fi, am făcut ce îmi propusesem.
‎Plec de aici mai împlinit ca artist ‎și mai puternic ca om.
‎Când am venit aici, ‎credeam că o fac pentru soțul meu, Jesse.
‎Dar acum îmi dau seama ‎că o fac pentru mine.
‎Nu puteam să-mi doresc mai mult de atât.
‎Minhi, John, sunteți niște sticlari ‎foarte creativi și ambițioși.
‎Sunt impresionată și mândră ‎să văd ce ați realizat.
‎Ambele exponate sunt foarte ambițioase.
‎E incredibil.
‎Mulțumesc.
‎John, ești un artist consacrat, ‎dar nu te-ai culcat deloc pe o ureche.
‎Ai avut constant rezultate spectaculoase.
‎Nu te-ai culcat pe lauri.
‎Ai răspuns așteptărilor ‎și ți-ai rămas fidel.
‎- De asta ai ajuns în finală. ‎- Mulțumesc.
‎Minhi, surpriza noastră. ‎Ai venit timorată.
‎Erai măcinată de durere ‎și păreai nesigură pe tine.
‎Dar, de-a lungul competiției, ‎am văzut cum ai folosit atelierul ca leac.
‎Minhi, credem în tine ‎și sper că acum crezi și tu în tine.
‎Da, cred.
‎Am luat o decizie.
‎Campionul acestui sezon ‎Suflă sticla cât e caldă ‎este…
‎John.
‎Ești grozavă, Minhi! ‎Mă bucur că sunt aici cu tine.
‎Te felicit! ‎Ești oficial Cel mai bun sticlar!
‎Mulțumesc mult.
‎- Vă mulțumesc pentru tot. ‎- Felicitări!
‎Sunt extrem de mândru. ‎Mai mândru ca niciodată.
‎Am venit entuziast și plin de speranță ‎și acum sunt campionul.
‎Încă nu-mi vine să cred.
‎Bravo, Minhi!
‎Am aflat pe pielea mea ce înseamnă chinul.
‎Dar, dacă deschizi ochii ‎și privești în jur,
‎găsești un motiv să zâmbești, pe cuvânt!
‎Vă mulțumesc pentru tot. ‎Serios. Nu știu ce să spun.
‎Ești grozav!
‎Habar n-am ce urmează.
‎Voi continua să creez lucrări noi.
‎Am niște idei noi, ‎așa că abia aștept să revin în studio.