Нигерия, декември 2015 г.
Архив на "Диджитъл Рисърч"
Какво му е на това дете?
Детето? Гладно е. - Може ли да го нахраним?
Няма храна, няма вода.
Снимката на спасението на Хоуп промени живота ми.
Предизвика вълна на шок.
Гладуващо дете претърпява трансформация
Дания, 2023 г.
Изведнъж всички забелязаха усилията ни.
От години се боря за това.
Децата в Нигерия са обвинявани във вещерство.
Понякога си мислех,
че искам да се върна в Дания, да заживея нормално
и просто да забравя за всичко.
Исках да се скрия.
Казвам се Аня Рингрен Ловен
и съм на 44 г.
Аз съм хуманитарист и социален работник.
Израснах в северната част на Дания.
Живеех с майка си, моята близначка и по-голямата ни сестра.
Баща ми беше алкохолик и майка ми го напусна.
Исках да спася целия свят.
Първо исках да спася баща си.
Как може едно дете да помогне на човек,
който е избрал алкохола?
Когато двете с близначката ми
не изяждахме вечерята си,
майка ми казваше: "Оставяте храна,
а децата в Африка гладуват".
От 6-годишна мечтая
да помагам на децата в Африка.
Добре дошли в Орхус
ДА СПАСИШ ХОУП
Дейвид-младши, искаш да станеш футболист,
но винаги слушаш музика и танцуваш.
Защо не станеш музикант или танцьор?
Майка ми почина едва на 53 г. Изпитах силен яд.
Изгубих себе си.
Изпитвах безпокойство, отслабнах.
Три месеца лежах в болница.
Тежах само 45 килограма.
Реших да продам всичко, което притежавам, за да даря пари.
Заживях като бездомница, за да помагам на децата в Африка.
Нигерия
Всички министри на външните работи
казват да не ходим в Нигерия, защото е опасно.
Страната е изключително бедна.
Хората правят всичко в името на оцеляването си.
В живота трябва да се изправяме срещу страховете си.
Винаги съм го правила.
Живот ли е, ако не се изправиш срещу тях?
Готови ли сте? - Да!
Хайде!
Нигерийците са любезни.
Мирни хора са.
Ужасно бедни са, заради корупцията.
Радвам се, че днес имаме гости.
Моля Аня Ловен да се качи на сцената
и да ни поздрави, заедно с Мартина.
Аз съм от Полша.
Намира се в Европа.
Пътувам по целия свят и отразявам събития за телевизията,
за вдъхновяващи жени.
Аня е истински вдъхновяваща жена.
Дойдох да отразя работата й.
Идвам от далечната страна Дания,
намираща се в Северна Европа,
но моят дом е Нигерия.
Вярно е. - Понеже...
Синът ми, който седи там, е нигериец.
Баща му е нигериец, значи и аз съм нигерийка.
Правилно!
Основателка съм на "Земята на надеждата".
Опитваме се да прокараме мнението,
че децата на са вещери.
Членовете на "Солид Рок" ни помагат да ги спасим.
Благодарна съм на вас и на църквата.
Търсят причината за всичко във вещерството.
Много хора смятат...
Джон Окорико, пастор
растенията им не раждат плодове,
защото детето им е вещер.
Причината, според тях, е вещерство.
Свързват вещерството с всеки аспект на живота.
Слава на Бог! - Слава на Бог.
Слава на Бог! Благодаря Ти, Иисусе!
Членовете на църквата ми
не вярват в това,
но непросветените са лесни за манипулиране.
Има много начини за манипулация.
Спасяване на африканските вещери, Канал 4
Този свещеник е обявил момичето за вещица.
Смята се, че обладаните деца
правят магии и заразяват останалите.
Веднъж обвинено във вещерство, детето е заклеймено до живот.
През 2008 г. Гледах документалния филм
"Да спасиш вещерските деца на Африка".
Бях потресена. Не бях чувала, че деца могат
да бъдат обвинени във вещерство.
Всяка година 10 000 деца са обвинени в Нигерия.
След като научих това, вече нищо не можеше да ме спре.
Първата ми среща
с африканския континент беше
посредством Топлото сърце на Африка -
държавата Малави. Исках да отида в Нигерия,
но трябваше да натрупам опит,
преди да отида в толкова опасна страна.
Превърнах се в наблюдател.
Работата ми беше да живея с бедните семейства в Малави.
Едно нещо никога няма да забравя.
Още от детството си
гледам документални филми за Африка.
Изгледах и изчетох всичко.
Смятах, че знам всичко за бедността,
но не бях разбрала какво е да гладуваш,
какво е глад.
Когато се върнах от Малави, реших да създам
собствена неправителствена организация.
Фокусът ми ще бъде върху обвиненията във вещерство.
Земята на надеждата
Прането е изсъхнало.
Да го приберем.
Това е леко мокро. Това е сухо.
Сухо.
Остави ги в стаята.
На кого е тази? На Принс? Добре.
Ще я оставим в неговата стая.
Това на Съндей ли е?
Момичета, телевизия ли гледате?
Излезте да играете навън.
Виктория, болна ли си?
Ходи ли при сестрата?
Пиеш ли лекарствата? Направо гориш.
Ърнест!
Кажи нещо за Аня.
Тя не може да те чуе.
Понякога обича да... Преди косата й беше черна,
сега е руса.
Обича да танцува,
сутрин пие кафе.
Тя ми спаси живота.
За мен до половината. - Добре.
Пиеш го чисто и късо като сестра ми.
Едно, две, три, четири... десет.
Мама Аня помага на децата.
Прави добрини. Помогна на мен.
Какво има, Дебора? - Обувката ми...
Скъсала се е. Как да ти помогна?
Искам нов чифт. - Нови ли искаш?
Тази вече е поправяна неведнъж.
Усмихни се, ще получиш нови обувки.
Уникална е.
Тръгнала е
от едно напълно развито общество
и е дошла на съвсем различно място.
Опитва се да ни даде
надежда и нов поглед към живота.
Иска да направи промяна.
Много е силна.
Истински ангел.
Ангел ли е? - Да.
Чудесна жена.
Когато тя дойде в Нигерия,
аз бях доброволец в детския център.
Изобщо не ме погледна.
Не бе дружелюбна към мен.
Когато го видях за първи път, много ме ядоса.
Играехме футбол, а той се появи отнякъде,
децата спряха да играят
и се затичаха към него, викайки: "Чичо Дейвид!",
и му се нахвърлиха. Започнаха да си говорят.
Аз си казах: "Този кой е?".
Каза си: "Тук съм от цяла седмица,
а този идва и децата му се нахвърлят".
Познавам ги от съвсем малки,
познавам ги от 6-7-години.
Представете си млад студент по право
с огромна харизма. Той беше на 21 г., а аз на 32 г.
Бях отишла да спасявам деца,
не да се влюбвам.
Казах си: "Не може така".
Човек от селището искаше да изключи едно дете
и аз много се ядосах. Развиках се.
Защитавах детето.
Аня ми каза да се успокоя.
Погледна ме втори път, погледна ме трети път.
След това ми каза: "Здравей".
Аз й отвърнах: "Как си?". И започнахме да си говорим.
И нещата се случиха.
При второто ми пътуване до Нигерия,
месец след първото ми прибиране,
останах там.
С Дейвид решихме да си имаме дете.
След месец вече бях бременна.
Забременях само с поглед.
Избрахме локацията на детския ни център да бъде
близо до университета му.
През първите години спасихме около 30 деца.
Спяхме на матрак в незавършена сграда.
Очаквахме спасителната мисия.
Взехме сгради под наем,
но една нощ бяхме нападнати
от местни с пистолети.
Насочиха пистолети към персонала и към децата.
Обраха ни, изпочупиха вещите ни.
Децата се събудиха, плачеха и се криеха в храстите.
Един от тях изнасили едно от момичетата.
Ужасяващо нападение.
Успяха да ни нападнат,
понеже оградата ни не беше висока
и нямахме охрана.
Това ме мотивира да се върна в Дания,
за да събера средства,
с които да построим "Земята на надеждата".
Дейвид остана да наглежда строежа.
Заедно създадохме "Земята на надеждата".
В момчешкото отделение живеят момчетата.
В края се намира момичешкото отделение.
А ти къде живееш?
Аз живея ето тук.
Сградата е като другите.
Отначало идеята ни беше
къщата да има стая,
собствена кухня и хол,
за да разполагаме с уединение.
И? - Имаме само една стая.
Това е личното ти пространство? - Точно така.
Различава ли се от останалите стаи?
Същата е.
Има баня и тоалетна.
Когато съм тук, не стоя вътре.
Почти винаги съм навън.
Кой се крие? Здравейте! Как сте?
В стаята на мама е най-интересно.
Аня, какво е това?
Празнувахме Нова година.
Трябваше да облека нещо красиво.
Дай да видя как ти стои.
Танцувахме цяла нощ.
Елегантна рокля. - Виж тази.
Уши я местен дизайнер. - Страхотна е.
Една от любимите ми. Много е цветна.
Тук е много стегната,
за да изпъкнат гърдите и дупето.
Падаш си по модата? - В Африка е много топло.
Обличам рокля, но след час вече съм я изпотила.
Сменям я с друга.
Знаеш ли какво си мисля?
Тук, вътре в тези стени,
е изключително безопасно,
но зад тях не е така.
В "Земята на надеждата" цари щастие и любов.
Извън имота обаче,
има един ненормален свят.
Една сутрин Дейвид беше получил обаждане
за 2-годишно дете в едно село.
Не знам дали е възможно
2-годишно да оцелее само.
Казах му да отидем да го видим.
Никой ли не го храни? - Няма родители.
Съжалявам.
Архив на "Диджитъл Рисърч"
Наведох се да дам на Хоуп вода и бисквити.
Вонята...
Вонеше на смърт.
Сякаш...
Не мога да я опиша.
Докато вървяхме към буса,
един мъж попита: "Къде го водите?".
Забързах се, Дейвид дойде с буса,
а край нас се скупчиха хора.
Дейвид им каза:
"Не виждате ли колко е зле детето?
Не виждате ли, че е за болница?".
Тресна вратата и каза: "Да вървим".
Когато го взе в ръце, тя ми каза:
"Дейвид,
това момче умира.
Не може да умре без име".
Нарекохме го Хоуп и го закарахме в болницата.
Лекарят каза, че шансът му е минимален.
Вдишванията на Хоуп
бяха преброени с всяка секунда.
Това същество умираше.
С Дейвид заведохме сина ни Дейвид-младши в болницата
при Хоуп, за да си играят.
Тогава Хоуп за първи път се усмихна и се засмя.
Истинско чудо.
Усмихвам се, когато се сещам за него.
Много е умен,
има духовит характер.
Много е забавен.
Малко се притеснявам,
че никога няма да проговори.
Но той иска да изрази себе си.
Надявам се този ден да дойде.
"Земята на надеждата" е голям детски център.
Площта е над 12 000 кв.м.
Когато с Дейвид купихме земята,
искахме да направим не просто детски център,
а образователен център,
в който децата да учат различни предмети.
Рисуване, физика,
компютри.
Има и музикална стая.
Едно, две, три,
начало!
Обичам ви!
Винаги се разчувствам.
Сещам се как ги спасихме
и сега виждам колко са смели.
Пеят и вярват в себе си.
Вече са млади жени, които се подкрепят.
Впечатляващо. - Настръхнах.
Прекрасно е. Разбирам те.
Да вземем за пример Дания, Полша и цяла Европа
от 18-и век.
Обвинявали сме жените във вещерство.
В Дания са изгорени живи над 2000 жени,
тъй като са ги смятали за вещици.
Защо тази практика е спряла?
Защото сме започнали да пращаме децата на училище.
Усещането е терапевтично.
Терапията лекува.
Изкуството е себеизразяване.
То е творчество,
в което влагаме фантазията и мислите си.
Влагате идеите си.
На едно нигерийче се полага по един долар годишно
за такса за училище.
Финансирането на образованието
на децата е подигравка.
Въпросът засяга суеверията и бедността.
Децата, които не ходят на училище,
няма да се развият.
Тъжно е в тази държава
толкова талант отива на вятъра.
Хоуп има важно значение за мен.
HOPE?
"Всеки ден помагай на един човек".
Това е идеалното име.
"Земята на надеждата".
Здравейте! Какво правите?
Докато играят футбол, присъства медицинско лице.
Играят като за последно. Ще се оправиш, Дейвид.
Всички деца ли знаеш по име? - Всички.
Дори не е нужно да ги видя, за да ги позная.
Разпознавам ги по гласовете.
Имате собствена вода?
Притежаваме фирма за вода.
Съпругът ми винаги е мечтаел за това.
Искаше да предложи евтина
и достъпна за всички вода.
Тук е като ковчегът на Ной.
Отглеждаме кокошки и риба.
Имаме градина, в която отглеждаме зеленчуци
и различни листа
за приготвяне на тукашни ястия.
Мечтаехме да имаме пространство,
което да е автономно.
Намираме се в родното село на Дейвид.
Всички го уважават.
Тук сме в безопасност.
Когато създадохме центъра,
наехме 150 местни.
Открихме работни места за много хора.
Центърът е гордостта на селото.
Дания
Докато съм в Дания, ми липсва Нигерия.
Докато съм в Нигерия, ми липсва Дания.
И двете страни са част от мен.
Чувствам се разделена между тях.
В Дания върша административната част,
давам интервюта, участвам в конференции.
Важна част от работата.
Разполагам с поле за изява и да събирам дарения.
Нужни са ни пари, за да осигурим бъдеще на децата.
На мен се пада задачата да събирам пари в Дания.
Отговорността е огромна.
Гордея се с нея.
Обожава Нигерия и нигерцийците.
От три години не съм била на почивка.
Не ми оставаше време, а ми се ходи.
Много ми се ходи. - И на мен.
Работя за Аня в "Земята на надеждата".
Вицепрезидент съм.
Отговарям за комуникацията,
маркетинга и социалните мрежи.
Налага се да се грижа за нея, обещах на майка ни.
Тя знае, че с Аня сме различни.
Аня веднага се хвърля в дълбокото,
а аз първо се интересувам колко е дълбоко,
преди да скоча.
Аня веднага скача.
Израснали сме в Дания,
живеем в Дания,
но когато отиде в Нигерия,
се чувства на място.
Близначки сме и работим заедно.
Случва се да се скараме,
понеже спорим за много неща.
Хората по улиците ми казват: "Сестра ти е страхотна".
Докато съм й ядосана, си мисля:
"Изобщо не е толкова идеална".
Нигерия
Изглеждаше, че постигаме огромен успех,
но всъщност ни беше много трудно.
Важни са проекта и децата.
Децата, обвинени във вещерство,
не смеят да ни доближат.
За тях всеки възрастен е опасен.
Не ни се доверяват.
За тях възрастните са заплаха.
Те ги бият
и убиват. Страхуват се от възрастните.
Убеждавам ги, че съм дошъл да им помогна.
В "Земята на надеждата" има 91 деца.
Само 21 от тях са момичета.
Защо момчетата по-често биват обвинени във вещерство?
Защото имат доминантен характер.
По-груби са и са ненужни.
Ненужни са в домакинството.
През 2019 г. някъде около Коледа,
когато всички са в празнично настроение,
получихме обаждане за спешен случай.
Дейвид ме попита: "Искаш ли да видим едно дете?
В много тежко състояние е".
Казах: "Да тръгваме!".
Отидохме при него. Едва ходеше.
Изпитваше ужасна болка.
Нарекохме го Сейвиър.
Беше изнасилен многократно. Оказа се носител на ХИВ.
Криеше се в едни големи тръби
край един строеж.
Извадихме го от тръбите,
а той придържаше панталоните си.
Изпитваше ужасяваща болка.
Убили са сестричката ти?
Щяха да го убият
след ден-два, ако не го бяхме спасили.
Нямаше да остане жив.
На мисията взехме с нас Ърнест - едно от по-големите деца.
Понякога правим така.
Децата обичат да идват.
Вдъхновяващо е.
Ърнест внимателно взе Сейвиър в колата,
настани го при него и му даде напитка и бисквити,
а Дейвид беше пуснал коледна песен. Беше вълнуващо.
По пътя слушахме коледни госпел песни.
Ърнест седеше до Сейвиър,
а аз започнах да плача. Разчувстваща сцена.
Спасихме живот на Коледа.
Най-хубавата Коледа.
Помниш ли момента, в който Хоуп дойде?
Беше изключително малък, когато го спасиха.
Доведоха го в "Земята на надеждата".
Състоянието му беше страшно.
Беше на крачка от смъртта.
Ужасно тъжно.
Какъв е той днес?
Той е най...
Сега е най-щастливото дете на света.
Промяната му е забележителна.
Здрав е, намира се на сигурно място.
Много е добре.
Изключително умен.
Имаме само гледната точка на баща му.
Той е магьосник, "лекува" вещерство.
Много хора му се доверяват.
Първите му думи бяха: "Колко пари ти дължа?".
Казах му, че не ми дължи нищо, че не искам пари
и че сме дошли, защото Хоуп трябва да познава родителите си.
Обвиняваше майката на Хоуп.
Но това беше неговата версия.
Търсим майка му, откакто го взехме.
Важно е да се срещне с майка си.
Важно е да я види. Важно е и за нея.
Трябва да разбере, че децата не са вещери.
Какво мислиш за срещата с майка му?
Не знам какво да очаквам. Трябва първо да я видя.
Каза, че ни чака на уреченото място.
Току-що й звъннах
и телефонът й беше изключен.
Доколкото разбирам, за вас е важно
децата да имат отношения с родителите си.
Когато ходим на домашни посещения правим разяснения.
Отиваме да ги образоваме.
Не само семействата им, а цялото общество.
Това е човекът, който се свърза с Дейвид
и му каза за изоставено дете
на 2-годишна възраст.
От почти 10 години сме активни в близките села.
Имаме посланици в тях.
Познават ни и ни звънят.
Те са нашите очи и уши.
Кога я видяхте за последно? - Вчера сутринта.
Казват, че майка му е напуснала селото.
Проверяваме дали ще можем да я намерим.
Слънцето грее, навсякъде има деца,
но ситуацията може изведнъж да се промени изцяло
и да стане опасна.
Преди месец бяхме в едно село.
Спасихме едно дете, а други две бяха заклани.
Главата,
и ръцете им бяха отсечени.
Убиват ги с брадва или с мачете.
Отиваме при старейшината на селото, за да му обясним защо сме тук.
Работим заедно с представителите на общността.
Има ли много деца, обвинени във вещерство?
Да, има.
Защо ги заклеймяват?
Държаха се странно
и измираха.
Появата ми сложи край на това.
Как сложихте край? - Имаме специална смес.
Изпиват я, повръщат и вече са излекувани.
Колко плащат родителите за тази смес?
1 милион. - Никой тук няма 1 млн. найри.
Не е ли скъпо? - Ако нямат толкова пари,
ми дават земя със същата стойност.
Ако не притежават земя и пари?
Изоставят ли детето?
Оставят детето
да ми слугува.
В момента имате ли деца слуги,
чиито родители не са имали пари?
Доведете детето.
Какво правиш за него? Помагаш ли му?
Правя каквото ми каже.
Нося каквото му трябва.
Плаща ли ти?
Изхранва ме. Ние му даваме пари.
Робство е да работиш 15 години
и да получаваш само храна.
Лесно се манипулират необразовани хора.
Вярват на всичко, което им се каже, особено ако го казва пастор.
Религията е важна за нигерийците.
Пасторите се възползват от невежеството на хората.
Казват им, че децата са вещери,
и те им вярват.
Разпространават мълвата за вещерството
и обират хората.
Много пастори не ме възприемат
като част от християнската общнист в града.
От години повтарям,
че вещерството няма нищо общо с Бог.
Според нашите статистики
средно десет деца изчезват седмично
от едно село.
Обвиняването на деца във вещерство
има пряка връзка с нищетата.
Родителите не могат да изхранват децата си.
Възползват се от възможността да се освободят от някое
и да хранят по-малко усти.
Начин на оцеляване.
Не мога да кажа конкретна бройка,
но децата са много.
Дори да беше само едно дете, това пак е твърде много.
Децата знаят,
че не могат да оцелеят, ако бъдат заклеймени,
затова се опитват да избягат.
На улицата ги очакват само лоши неща.
Стават обект на трафик,
кражба на органи,
различни видове насилие.
Всяко момиче, което остане навън дори за една нощ,
бива изнасилено.
Избягах и започнах да прося на улицата.
Обвиниха ме, че съм убила баща си.
Биеха ме всяка сутрин.
Оставяха ме без храна. Майка ми ме изгори с ютия.
Какво изпитваш, когато си спомняш за тях?
Трябва да забравим миналото
и да продължим напред.
Всички прибрани от нас деца са били жертви.
Имат рани от порязване с нож по главите.
Всички ще носят белезите си.
Някои деца живеят оковани във вериги.
Оставят ги без храна и вода,
докато не признаят, че са вещери.
Архив на "Диджитъл Рисърч"
И ти ли си вещер?
Да.
Казвам се Бенджамин.
Родителите ми ме заклеймиха.
Какво мислиш за сегашното положение?
Когато завърша училище,
ще обучавам хората,
че вещери не съществуват.
Бях ученик,
когато роднини обвиниха баща ми във вещерство,
тъй като не било нормално толкова да държи на образованието.
Според тях е заради вещерството.
Тогава започнаха проблемите ни.
Когато те заклеймят,
започват да гледат на теб с друго око.
Дори роднините ти.
Когато заклеймиха баща ми,
роднините му спряха да му говорят.
Започнаха проблемите.
Всички започнаха да проявяват агресия към нас.
Нападнаха майка ми.
Стигна се до физическо насилие.
Беше опасно.
Какво стана с баща ти? - Убиха го.
Убиха го.
Тогава дойдоха от "Земята на надеждата".
Животът ни е отражение на детството ни.
Виждам го постоянно.
Вълнувах се да се запозная с майката на Хоуп.
Как изглежда? Как ще реагира? Как ще реагира Хоуп?
Изпитахме комбинация от емоции,
когато майка му се появи. Хоуп много се развълнува.
Здравей.
Добро утро, сядай.
Как се казваш? - Джустина.
На колко години си? - На 23 г.
Била си на 14-15 г.,
когато си забременяла с Хоуп?
Да, на 15 г.
Какво се случи?
Защо го намерихме в това състояние?
Разкажи ни.
Тук сме, защото искаме да поддържаш контакт със сина си.
Не сме тук като съдници.
Самата ти си била още дете.
Омъжи ли се за теб, или те прибра като съпруга?
Какво се случи между вас?
Той е възрастен мъж.
Той дойде при нас.
Покани ме да излезем и аз отказах. - Не си искала?
Не исках, а той ме принуди.
Родих Стивън година преди да родя Даниел.
Името му е Стивън? От един баща ли са?
Да. - Когато го спасихме,
не знаехме името му и никой не ни го каза.
Трябваше да му измислим име.
Нарекохме го Хоуп.
Хубаво име.
Баща му ли го изостави там в това състояние?
Той го изостави там.
Не се ядосвайте на мен.
Важното е, че сега си тук.
Това е синът ти.
Хоуп, това е майка ти.
Бил си в коремчето й.
Как си?
Не чува добре.
Ужасно съжалявам за всичко.
Къде е белегът?
Ето един.
Белегът е от теб? - Да.
Извинявай. Прости ми, моля те.
Добре ли си, Хоуп?
Добре ли си?
Добре ли си? Не.
Може би не разбира добре. Май смята, че идваш да го отведеш.
Няма. - Знам.
Надяваме се да го посещаваш.
Приличат ли си с Даниел? - Даниел е по-висок.
По-висок ли е от Хоуп?
Не исках да ви прекъсвам.
Здравей, Хоуп. Казвам се Мартина.
Джустина. - Приятно ми е.
Приятно ми е. - Синът ти е чудесен.
Виждам, че е объркан.
Притежава гордост, знае в какво състояние е бил.
Щастлив е, но е и ядосан.
Няма да остане с нас. Ще си тръгне.
Ти оставаш при нас. Тя ще разгледа
и после ще си ходи.
Може би един ден ще успее да ми прости.
Ако искате да промените света, помогнете на децата.
Ако промените средата им, променяте цяло поколение.
Време е да гледаме напред.
Хоуп се радва да види майка си.
Тя се върна да ни види.
Остана при нас задълго. Хоуп беше щастлив.
Хвана я за ръка и с гордост я показа на децата.
"Вижте, това е майка ми."
Трябва да се научим да отнемаме чуждия товар.
Като лидери трябва да се научим да помагаме на хората,
които водим.
Така е.
Да правим жертви.
Познавам го от 10 години. Плакал е два пъти.
Най-после имаше развитие по един от най-големите ни случаи -
историята на Хоуп.
Не просто вложихме сълзи и емоция,
вложихме връзката си и богатството да сме родители.
Едно, две, три,
четири, пет!
Мамиш!
Направихме компромис.
Когато забременях, трябваше да решим
къде да живее синът ни
и неговата сигурност.
Първи беше проектът,
след което отгледах сина ни в Дания.
Тук е по-безопасно за него.
Средата е по-хубава.
Понякога завиждам
на двойките, които са заедно с децата си.
Бих искала всеки ден да сме заедно.
Пак ли искаш да го видиш?
В Дания се чувствам самотна.
Когато се сетя за 92-те деца, които живеят в центъра.
Някои деца ги открихме в храстите.
Бяха захвърлени.
Други почти умираха в ръцете ни.
Днес виждам как завършват училище
и не мога да съжалявам за избора си.
Усилен труд и предизвикателства,
но се гордея с постигнатото.
Бера плодовете на решенията си. Доволна съм.
Обичам ви
Всяка година в Нигерия около 15 000 деца
биват заклеймявани като вещери. Много от тях са убити
и измъчвани. Изчезват безследно.
"Земята на надеждата" е променила
живота на 92 деца. Помагайте на един човек всеки ден.
Превод ЦВЕТИНА ЖИВКОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО