Pitää herätä.
Pitää mennä.
Tule.
Kiirettä nyt.
Paul Kanesin novellin "Men of the Cloth" pohjalta.
Kaikki hyvin?
-Merisairas vai aamupahoinvointi? -Voiko olla molempia?
Voi johtua kuljettajasta.
Minulla on lääkettä.
Sinullekin.
Kippis.
-Saari on hyvä paikka perheelle. -Toivotaan. Siis ihan hienoa.
-Lomapaikkana? -Niin.
-Osaatko kuvitella? -En.
-Onko vielä paha olo? -Ihan hyvä.
Raitis ilma tekee hyvää.
-Kukaan ei ole tainnut vallata taloa. -Sepä hyvä.
Mitä sanot?
Kunhan emme joudu putkaan murrosta.
Toimiiko se?
Sinä epäileväinen.
Kantaisin sinut kynnyksen yli, mutta...
Anna olla.
Onko muistojesi mukaista?
En tiedä.
Tavallaan. Paljon pienempi kuin muistin.
Kaikki on suurempaa lapsena.
Tämän minä muistan.
Tuijotin tätä lapsena tuntikaudet.
Ei ihan paras päivä ottaa valokuvaa.
Hän piti sateenkaarista.
Tyyliin syntykertomus.
-Jumala muistuttaa olemassaolostaan. -Selvä.
-Nukuitko pyhäkoulussa? -Jep.
Älä juo vettä, se on kamalaa. Antaa sen juosta vähän.
Mitä katsot?
Jaa...
Se on isä.
Olin melkein unohtanut, miltä hän näyttää.
Hei, puhutko englantia?
Riippuu vähän.
Riippuu?
Mistä?
-Puhutko sinä norjaa? -En puhu, anteeksi.
Ellen minä puhu englantia ja sinä norjaa, kuinka kommunikoimme?
-Mitä tämä on? -Saatanan turistit.
-Sinä siis puhut englantia? -Tietenkin. Kaikki sitä puhuvat.
Me raiskasimme naisenne. Te raiskasitte kielellisen perintömme.
Me olemme kyllä Amerikasta. Ette tainneet käydä siellä asti.
Mitä?
Häiritseekö hän?
Tietämättömyys häiritsee. Se ainakin on varma.
Oletko niitä indoktrinoituja zombeja, jotka vieläkin uskovat
Kolumbuksen löytäneen Amerikan?
Riippuu, mitä löydöllä tarkoittaa. Moni sanoo, että intiaanit...
Me painoimme cherokeepillua
kun Kolumbuksen isoisän isoisä vielä imi äidin tissiä.
Pojat, seurassamme on nainen.
Ellei kyseessä ole neitseellinen hedelmöitys,
hän tuntenee kunnon harppunoinnin salat.
En tarkoita sitä.
-Mennään jonnekin muualle syömään. -Onnea matkaan vain.
Ei mennä. He saavat nyt vain tarjota ruokaa.
-Missä ruokalista on? -Ei ole.
Totta kai on. Kalastajakylässä on varmaan tarjolla kalaa.
Ei ainakaan ole hotdogeja ja pizzaa, jos sitä odotatte.
Kala kelpaa. Onko mustekalaa?
Se ei ole kala.
Kalat ovat selkärangallisia, mustekalat selkärangattomia.
-Kalalla on selkäranka. -Mereneläviä silti.
Tehän tarjoatte merestä saatua ruokaa.
-Ellei ole mustekalaa... -Sitä meillä todellakaan ei ole.
Mitä teillä sitten herran nimessä on?
-Riippuu. -Jeesus sentään!
-Jeesus ei sinua auta. -Mennään jo.
Tottele naistasi.
Emme mene minnekään. Minulla on nälkä.
-Ja te annatte meille ruokaa. -Varo, ettette päädy hain ruuaksi.
Isaac.
Kaksi kala-annosta, iso olut ja sitruunavissyä neidille.
-Ja äkkiä. -Riittää.
-Teidän on aika mennä. -En mene minnekään.
Teidän on aika mennä.
Ei, älä. Anna hänen olla!
-Ala painua sinne, mistä tulit. -Täältä hän nimenomaan tuli.
-Miten niin? -Hän syntyi täällä.
-Mikä nimesi on? -Isaac.
Sukunimi. Mikä sukunimesi on?
Pickman!
Pickman? Tosi norjalainen.
Eihän täällä mahdu liikkumaan pickmäneilta.
Jorstad.
Se oli syntymänimi. Jorstad.
-Olet siis Johan Jorstadin poika? -Niin.
Jorstad!
Isaac Jorstad. Mikset heti sanonut?
Vuodat verta.
Ledvor, anna laastaria.
Anteeksi. Pientä leikkiä. Täällä ei ole liikaa tekemistä.
Uneliaan kaupungin levottomat yöt.
Tuopa neidille tuoli. Etkö näe, että hän on raskaana?
Olen pahoillani.
Mitä haluat juoda?
-Oluen, kiitos. -Oluen?
Ei. Akvaviittia, koko pullo. Tänään juhlitaan.
Tervetuloa kotiin.
Noin.
Sisään siitä.
Ja sitten ylös.
Ei, makuulle nyt. Mene.
-Tule tänne. -Kaikki hyvin.
Odota. Kai sinä tulet takaisin?
Mistä sait aamiaista?
Jestas, älä hiiviskele noin.
-Mikä nyt on? -Onneksi ei käynnistynyt synnytys.
-Mistä sait aamiaista? -Lähikaupasta.
Sillä eräs on uinunut yläkerrassa tuntikaupalla.
-Mitä kello on? -Enemmän kuin yleensä aamiaisella.
No, aamiainen on aina päivän ensieines.
-Kuulostat uusilta kavereiltasi. -Miten niin?
Kala on selkärankainen, mustekala selkärangaton.
Niin, vaikka mustekalaa sanotaan kalamariksi ruuaksi tarjoiltuna.
-Kuin sanoisi pihviä nisäkkääksi. -Ymmärrätkö, mihin tähtään?
Olipa ilta. Kivoja kavereita.
Tuo voi olla liioittelua. Sanotaan, että kiintoisaa.
-Tällaista vastaanottoa ei saa kotona. -Totta.
-Vaikka pää kyllä meinaa räjähtää. -Sepä yllättävää.
Kuinka nukuit?
-Kuin vauva. -Sehän hyvä.
Ilmaisun keksijä ei kylläkään tiennyt, kuinka huonosti ne nukkuvat.
Kuka nyt vääntelee merkityksiä?
Hei.
Herra Isaac Pickman?
Niin.
Tunnetaan myös nimellä Isaac Jorstad.
Niin kai.
Poliisipäällikkö Renate Nygaard. Paikallispoliisista.
Haluaisin kysyä pari kysymystä.
Olen täällä laillisesti.
Talo on minun. Omistan sen.
Niin omistat.
-Saanko tulla sisään? -Toki, anteeksi.
-Pitäisikö pukea päälle? -Ei ole tarpeen.
Istukaa, olkaa hyvä.
Haluatko itsekin istua?
Minä seison.
Jos tämä on siitä iltaisesta,
niin se oli silkka väärinkäsitys.
Vahinkoa ei tapahtunut, enkä aio tehdä ilmoitusta.
Mitä illalla tapahtui?
Baarissa oli riitaa.
Sitä en tiennyt, mutta en tullut sen takia.
Miksi sitten? Tuskin toivottamaan meitä tervetulleiksi.
Ikävä kyllä en.
Mitä halusit kysyä?
Isästäsi.
-Isästä? -Erityisesti murhasta.
Murhasta?
Kerro siitä kaikki tietosi, jokainen yksityiskohta.
Murhasiko isäni jonkun?
-Mitä? -Mitä mitä?
Kerro kaikki muistamasi illasta, jolloin isäsi murhattiin.
Murhattiinko isäni?
Oikeuteen se ei koskaan mennyt.
On vieläkin hämärän peitossa, mitä sinä iltana tapahtui.
Itse olen sitä mieltä,
että kuutta tylpän esineen aiheuttamaa haavaa takaraivossa,
joista kaksi kuoleman jälkeen,
voi pitää murhana.
Mitä...
-Kuka... -Kuka mitä?
Kuka murhasi isäni?
-Sinä et tiedä. -Näytänkö tietävän?
No, tämä on...
Kuka hitto murhasi isäni?
Etkö muista mitään illasta, kun äiti lähti kanssasi?
Äiti herätti ja me lähdimme.
Menimme laivaan ja lähdimme vain.
-Hän vei sinut Amerikkaan. -Omaan kotiinsa.
-Eikö hän kertonut syytä? -Totta kai kertoi.
-Mitä hän sanoi? -Että isä jätti meidät.
Isä löysi uuden perheen, joten hän vei minut vanhan perheen pariin.
Miten äitisi voi?
Hän on...
Hän on kuollut.
Ahaa. Otan osaa.
Siksi me tulimmekin.
Talo oli testamentissa ja minä olen lähin omainen.
Ymmärrän.
Niin...
Kuka murhasi isäni?
Herra Jorstad...
Tulin tänne tänään siksi,
että isäsi murha
on ollut ratkaisematta jo 25 vuotta.
Toivoin, että voisit auttaa meitä
saamaan sen viimein päätökseen.
Tai suostuttelemaan äitisi
antautumaan poliisille.
Minä...
Olen pahoillani.
Ei se mitään.
Minä...
Missä hän sen teki?
Sinun...
Jalkasi olisi hänen päänsä päällä nyt.
Yritimme siivota sen, mutta tietyt tahrat
eivät vain lähde.
Minä...
Huomaan nyt, että oletukseni
olivat asian suhteen täysin väärät.
Pahoittelen, että sait tietää siitä näin.
Olin aivan yhtä järkyttynyt kuullessani siitä.
Vanhempasi olivat hyvin pidettyjä täällä.
Miksi hän olisi tehnyt sen?
En tiedä.
Hän siis sanoi isäsi löytäneen uuden perheen.
Perheasiat ovat välillä hankalia.
Joskus
ihmiset käyvät mustasukkaisiksi ja tuntevat itsensä petetyiksi.
Ja käyvät toistensa kimppuun.
Mutta perhe on myös tärkeintä maan päällä.
Ja tavallaan vanhempasi kuuluivat molemmat omaani.
Tämä tuntuu minusta kamalalta. Todellakin.
Tämä ei ole... Hyvä tervetuliainen
yhteisöömme.
Minä yritän hyvittää.
Jospa te... kaikki kolme...
Tulette minun luokseni illalliselle, niin voin
kertoa valoisammistakin hetkistä
perheesi historiassa.
Hei.
65 kruunua.
Kiitos.
Kauniita unia.
Kiitos.
Teille myös.
-Onko tämä tosiaan oikea paikka? -Siltä näyttää.
Muuten saan palauttaa partiomerkkini.
Tuo lienee kamalinta, mitä olen koskaan nähnyt.
Kamalampaa kuin tahra isäni jäljiltä?
Anteeksi. Taisimme tulla väärään taloon.
Mieheni kartanlukutaito ei ole entisellään.
Höpsis. Jos norjalainen jotain osaa, niin navigoida.
Se on meillä verissä.
Vai mitä, Isaac?
Verestä puheen ollen. Tämä on tyttäreni Astrid.
Hauska tavata.
Hausta tavata.
Ostimme tämän tuliaisiksi.
Toivottavasti kelpaa.
Kaupassa ei ollut paljon valinnanvaraa.
Ei olisi tarvinnut. Se sopii mainiosti taimenen kanssa.
Tulkaa sisään.
Näyttää ihanalta. Kiitoksia.
Jos se on yhtä hyvääkin, niin kyllä meidän kelpaa.
Kiittäkää Astridia.
En tiedä, mistä hän on taitonsa perinyt.
Ei ainakaan äidiltään.
Tunnen itseni niin arkiseksi.
Te olette niin loistokkaita.
Ehkä me pukeuduimme liian hienosti.
Johtunee siitä...
Että meillä ei käy usein vieraita.
On ihanaa saada vieraita.
Syökää ennen kuin jäähtyy.
Jumalaista.
Mitä tässä on?
Astrid on kovin vähäpuheinen.
Sen jälkeen, kun isä riistettiin luotamme.
No...
Milloin pikkuinen tulee?
Kuuden viikon päästä.
Hyvinkin jo loppusuoralla ollaan.
Syntyykö lapsi täällä?
Täällä? Ei.
Tulimme vain järjestämään taloasian.
Lähdemme parin viikon päästä, kun voin vielä lentää.
Tuo on loistava taideteos.
Se on kulkenut suvussa sukupolvien ajan.
Mitä siinä lukee?
Tré skuggans a strond hússins hinna dauou.
Muinaisnorjaa.
Varjon puu
kuolleiden talon rannalla.
Vai niin.
Mutta siinä menee kieli solmuun, joten...
Sanoimme häntä vain...
Unikeoksi.
Unikeoksi?
Hinn sofandi. Täkäläinen myytti.
Islannissa on haltiansa. Irlannissa keijunsa.
Muualla Norjassa on peikkonsa, ja meillä tämä mukava hahmo.
Mitä tämä Unikeko tekee?
Viite löytyy nimestä.
Hän nukkuu.
Ja välillä näkee unta.
Siinäkö kaikki?
Kunpa voisin tarjota jotain
vähän jännittävämpää.
Ristikää se uudelleen Laiskamadoksi.
Niin, pitäisi varmaan.
Se linnunpelätti pihalla...
Ei meillä ole täällä paljon lintuja.
Luulin, että se on siellä pelottelemassa.
Se on hyvin pelottava, ellette pahastu.
En minä pahastu, mutta mieheni voisi.
Miehesi?
Niin. Se on pystytetty kunnioittamaan
edesmennyttä miestäni.
Olen pahoillani.
Kun perheenjäsen riistetään luotamme, on tapana pystyttää tupilak
tässä Unikeon muodossa.
Yhdessä vietetyn ajan kunniaksi.
Anteeksi, en halunnut loukata.
Ulkona oli pimeää. En nähnyt sitä kovin hyvin.
Ei tässä mitään. Et loukannut meitä lainkaan.
Eikä se päivänvalossa hienompi ole.
Se on vain näitä seudun vanhoja tapoja.
Niin pitkälle ajassa taakse ei jaksa edes laskea.
Niitä näkee kaikkialla kylässä, jos vain katsotte.
Mieheni piti kiinni perinteistä.
Minun isälleni ei pystytetty tuollaista.
Ei.
Ikävä kyllä ei.
Mitä teette huomenna?
Jos haluatte tietää lisää paikallisperinteistä,
niin tulkaa katsomaan altarisgangaa .
Altaris... mitä?
Vuotuinen uhraus. Yllättävää, ettet muista.
Minä johdin kuutta altarisgangaa joissa olit mukana lapsena.
-Niinkö? -Ja äitisi ja isäsi.
Ja lähes kaikki muut, jotka ovat tätä 30 vuoden aikana kodikseen kutsuneet.
Se on päätetty. Te tulette huomenna.
Skool.
Kippis.
Jälleen kiintoisa ilta.
En voi väittää vastaan.
Täällä ollaan niin ystävällisiä, toisin kuin kotona.
Astrid tosiaan oli ystävällinen.
Hän oli kyllä aika yksinkertainen.
-Sinähän pidät sellaisista. -Meninhän kanssasi naimisiin.
Hän ei saanut silmiään irti sinusta koko iltana.
-Hän on vain ihminen. -Etkö sinäkin ole?
Mitä tuolla tarkoitat?
En voi moittia. Minunkin oli vaikea olla tuijottamatta.
Hän on hyvin kaunis tyttö.
Sinä olet hyvin kaunis nainen.
Minä olen kylläkin valas.
Olet merten seksikkäin valas.
Kiitos.
Tiedätkö, mitä seksikäs valas ansaitsee?
Jos sanot "kunnon harppunoinnin", otan avioeron.
Olisi kannattanut tehdä se ennen kuin tulin talonomistajaksi.
Ei. On fiksuinta erota vasta sen jälkeen.
Totta kyllä.
-Tuntuu oudolta. -Sehän on hyvä.
Syntymätön lapsesi ei varmaan ole samaa mieltä.
Otetaan opiskelurahastosta terapiarahat.
Ei.
Älä nyt.
Nämä ovat olleet outoja päiviä. Olemme molemmat väsyneitä ja herkillä.
Mene kylmään suihkuun, jos se auttaa. Nukutaan.
-Miksei lämpimään suihkuun yhdessä? -Isaac, anna olla ja nuku.
-Isaac, olen raskaana. -Olen varovainen.
Olen tosissani!
Pois nyt!
Isaac, mene pois!
Kuinka nukuit?
Kuin vauva.
Entä itse?
Kuin kuollut.
Sopii varmaan eräille.
Perun puheeni.
Tämä on pelottavinta, mitä olen nähnyt.
Isaac, tulkaa!
Hei, Isaac! Tulkaa tänne.
Tule. Meitä kutsutaan.
Mitä?
Haluavat meidätkin veteen.
Lasket leikkiä.
Hauskaa siitä tulee.
Hypotermia raskaana ei ole hauskaa.
Oma vika.
Oletko tosissasi?
Hyvä, Isaac!
Rakas lapsi.
En osaa sanoin kuvata, kuinka kiitollisia olemme paluustasi.
Kiitos.
Minä käännän jotta tiedät, mitä sanot.
Toista perässäni:
Oi, suuri Unikeko.
Minä kutsun sinua.
Tyynellä ja myrskyssä.
Auringossa ja lumessa.
Tyynellä ja myrskyssä.
Auringossa ja lumessa.
Ota vereni,
lihani,
ruumiini
ja sieluni.
Ota vereni,
lihani,
ruumiini ja sieluni.
Tulen luoksesi.
Suojelijani,
tuhoajani.
Pimeyteni, valoni.
Suojelijani.
Tuhoajani. Pimeyteni, valoni.
-Minä tulen luoksesi. -Minä tulen luoksesi.
-Pimeimpänä päivänä. -Pimeimpänä päivänä.
-Ja valoisimpana yönä. -Ja valoisimpana yönä.
Maa kutsuu Major Tomia.
Kuuletko minua?
Mitä?
-Moi. -Moi.
-Kaikki hyvin? -Ihan hyvin.
-Pieniä päiväunia. -Millaisia?
No, kaikenlaisia.
-Eivät kai he käännyttäneet sinua? -Mihin?
Et kai ala kulkea kaavussa ja puhumaan kielillä?
Kai tiedät, että on sopimatonta nauraa toisten kulttuurille?
Oletko tosissasi?
Puhumattakaan ahdasmielisyydestä.
-Siis mitä? -Et ikinä väheksyisi kristinuskoa.
Tai juutalaisuutta ja islamia.
Olisit ensimmäisenä puolustamassa niiden olemassaoloa.
-Kuka tässä mitään kiistää? -Tuo on vain kaksinaamaista.
Kuinka niin?
Onko sinusta järkevää uskoa veden päällä kävelyyn?
Ei.
Tai että joku arabialainen sotaherra lensi kuuhun ratsulla.
Ei.
-Tai nelikätiseen norsujumalattareen. -Mitä sinä puhut?
-Menen kävelylle. -Siitä vain.
Älä suotta odottele.
Jestas.
Anteeksi. En tiennyt, että siellä on joku.
Eikö sinua palella?
Jätänkö sinut rauhaan?
Miksi se toisi minulle rauhan?
Ajattelin vain, että haluat olla yksin.
Meillä on ikuisuus yksin vietettävänä.
Pieni seura siinä välillä olisi mukavaa ajanvietettä.
Eikö totta?
Eikö olekin kaunista?
Tiedätkö, kuinka revontulet syntyvät?
Kun latautuneet partikkelit
syöksyvät auringosta
auringonpurkauksissa
ja osuvat Maan magneettikenttään.
Ne törmäävät ilmakehässä atomeihin ja molekyyleihin.
Niin ainakin tiede sanoo.
Tiede.
Aivan.
Tiede kertoo miten,
mutta ei miksi.
Eikö totta?
-Mitä nyt? -Näin vain pahaa unta.
Mitä unta?
Minä tiskasin astioita
ja jokin tiskialtaassa yritti hukuttaa minut.
Tietenkin näet painajaista tiskaamisesta.
Kiitos.
Ole hyvä.
No, mitä sanot?
-Juuri oikeanlaista, kiitos. -Tarkoitin taloa.
-Taloa. Se on kaunis. -Eikö olekin?
-Nämä rakennettiin kestämään. -Tosiaankin.
Se on varmasti pystyssä meidän jälkeemmekin.
Saanko ottaa?
Toki.
-On pidettävä verensokeri ylhäällä. -Aivan.
-Kauanko tämä on ollut suvussanne? -Sukupolvien ajan.
Niin. Ihana koti perheelle.
Milloin lapsi tulee?
Viiden viikon päästä.
Siksi haluaisimmekin saada asiat edistymään.
Kuinka nopeasti talot yleensä myydään täällä?
Niitä ei täällä usein ole myynnissä.
-Sehän tekee siitä halutumman. -Ehkä.
Miten niin ehkä?
No, näitä on joskus aika hankala arvioida.
Olemme avoimia ehdotuksille.
Joku tekee vielä elämänsä kaupat.
Myönnän, että talossa on hyvät puolensa.
Vankka rakenne. Erinomainen vedenpaine.
Upea paikka.
Moni täällä ei ole jalallaan astunut mantereelle.
Heillä on täällä kaikki tarvitsemansa.
Tämä on hitto vie paratiisi. Moni kuolisi saadakseen asua täällä.
Se onkin tavallaan ongelma.
Sitä voi sanoa
taikauskoiseksi hölynpölyksi.
Mutta moni ei halua asua talossa, jossa on tapahtunut murha.
Niin...
Pitääkö se kertoa?
Pelkäänpä niin.
Meillä on tietty maine, mutta rajansa kaikella.
Vähän maalia ja kaksilasiset ikkunat. Ei sitä tiedä, voi meitä onnistaa.
-Kiitos. -Ei, kiitos itsellenne.
Ja kauniita unia.
-Miltä maistuu? -Hyvältä. Tosi hyvää.
Kiva, että maistuu.
Olen miettinyt välittäjän sanoja.
Ei. Kaiken voi myydä. Kunhan hinta on oikea.
-Mikä sitten on oikea hinta? -En tiedä. Täytyy katsoa asiaa.
Minusta kaikki ylimääräinen on bonusta.
Bonusta?
Tarkoitan vain, että tämä tuli yllättäen.
Se on ollut tyhjillään 25 vuotta.
25 vuotta. Jos se olisi autio toiset 25 vuotta...
-Talon ei pitäisi olla tyhjillään. -Ei tietenkään.
Tarkoitan vain, että emme ole menettäneet mitään.
Minusta olemme ja paljon.
Mutta voittaneet enemmän.
Nyt en pysy kärryillä.
Miksi lähtisimme? Miksi lähteä täältä?
-Oletko tosissasi? -Miksi lähteä takaisin?
Ystävät, suku.
-Mitkä ystävät? Mikä suku? -Meidän ystävämme ja sukumme.
Tarkoitat tuttuja, joiden mielestä syvällinen ja mielekäs keskustelu
koskee kenkävalintoja.
Ja sukua, jota tapaamme kerran vuodessa kiitospäivänä.
-Ei se ole totta. -Onpa, älä valehtele itsellesi.
Aika rankkaa. Mielestäsi meillä on kai ystäviä ja sukua täällä.
-Niin itse asiassa on. -Olemme olleet täällä viikon.
-Ei se siitä ole kiinni. -Kyllä on.
Siinä ajassa olemme jo ehtineet kokemaan
enemmän yhteisöllisyyttä ja hyväksyntää kuin 25 vuoteen kotona.
-Puhu omasta puolestasi. -Kunhan sinä sopeutuisit.
Ei minun tarvitse. Tämä ei ole kotini.
Mutta voisi olla.
Mieluummin avaan ranteeni kuin sanon tätä kodikseni.
Tuo oli vähän dramaattista.
Dramaattistahan tämä on.
Selvä. Voisitko edes miettiä asiaa?
En! Ei ole mitään mietittävää.
Haukkaan raitista ilmaa.
Sepä yllätys.
-Älä suotta odottele. -En aikonutkaan.
Naiset. Heidän kanssaan ei voi elää,
eikä heitä voi murhata ilman oikeudellisia seuraamuksia.
Hän ei vain tajua. Hän ei tajua juurien merkitystä.
Ja yhteisöllisyyden.
Hän... Onko muka parempaa paikkaa kasvattaa lapsi?
Paljon parempi kuin maassa,
jossa ei koskaan tiedä kuka osoittaa aseella.
Missä elämän tarkoitus on istua pöydän ääressä ja tienata mahdollisimman paljon.
Naisten ongelma on, että he eivät tiedä mitä haluavat.
Ei. Naiset haluavat tulla hallituiksi.
He puhuvat tasa-arvosta, mutta eivät kunnioita sitä tarjoavia.
Hän haluaa lähteä vain siksi, että sinä haluat jäädä.
Jos et haluaisi, hän haluaisi. Hän haluaa syyn valittaa.
-Mutta minä haluan jäädä. -Totta hitossa. Tämä on kotisi.
Niin on.
-Kodeille! -Meidän kodeillemme!
Mitä siinä seisot? Anna tulla.
Pane tulemaan vain.
Vaikuttavaa.
Konttorirotan on opittava tiettyjä kykyjä.
-Eikö tuo ole tuhlausta? -Mikä?
Ei täältä varmaan helposti golfpalloja löydä.
Älä huoli. Ne palaavat aina vuoroveden mukana.
Mutta kiitos.
Tämä paikka on yhtä taikaa.
Taikaa.
Voi sen niinkin sanoa.
Mitä meinaat?
No, jotkut sanovat
että nuo ovat Jumalan leikkisä muistutus
maailman päättymisestä helvetin tuleen.
Ei kovin leikkisän kuuloista.
Maailma on erittäin koominen,
mutta vitsi kohdistuu ihmiskuntaan.
Isaac.
Niin?
Pitää näyttää sinulle jotain.
Isaac!
Mitä sinä puuhaat?
Isaac!
Isaac, pysähdy!
Mitä helvettiä sinä teet?
Miltä näyttää?
En edes tiedä, miltä se näyttää.
Teen meille tupilakin.
Miksi?
Se on kulttuuriperinne.
Silpominenkin on perinne.
-Jotkut perinteet ansaitsevat kuolla. -Taas se alkaa.
Suvaitsemattomuus.
-Mistä sait nämä kamat? -Gunnarilta.
-Sepä ystävällistä. -Niin oli.
Kukaan ei viitsinyt pystyttää isälleni tupilakia.
Minä en tee samaa virhettä.
-Selvä. -Niin.
Tarvitsetko apua?
Pärjään omillani, kiitos.
Kuten haluat.
Minä menen kauppaan.
Jätän sinut puuhiisi.
Tee se.
Mitä hittoa tuo oli?
Älä pelkää. Lapsi siellä vain sängyssään.
Voiko hän hyvin?
Hän ei tykkää painajaisista.
Sillä lailla.
Pyydän anteeksi sotkua. Voin maksaa.
-Sinun tilassasi ei saa kantaa mitään. -Kyllä minä pärjään.
Niin, mutta ei sinun tarvitse.
Kiitos.
Poika vai tyttö?
-Emme me tiedä. -Nykyäänhän on ultraääni.
-Emme halunneet tietää. -Miksi?
Ajattelimme, että sama se kunhan lapsi on terve.
-Ei suosikkia? -Ei.
-Kunhan se on terve. -Hyvä niin.
-Mitä sinä teet? -Määritän, kumpaa sukupuolta se on.
Kyllä...
Tunsitko tuon?
Tunsin kyllä potkun, mutta niitä on koko ajan.
-Poika on jo kärsimätön. -Poika?
Ehdottomasti poika.
-Mistä tiedät? -Tyttö ei potkisi noin kovaa.
Jos on loukussa jossain, ei liene väliä oletko...
Varmasti poika. Pojat ovat biologisesti tyttöjä vahvempia.
Tyttö ei potkisi noin kovaa.
Älä huoli, lapsi.
Pian pääset vapaaksi maailmaan.
Tapasin Gunnarin kotimatkalla kaupasta.
Niinkö?
Sinähän et halunnut tietää lapsen sukupuolta.
Se on poika.
Ainakin Gunnarin mukaan.
Kiva.
Hän ilmeisesti näkee asioita.
Minulla on hommia.
Isaac!
Se tulee nyt.
-Älä mene paniikkiin. Hengitä. -Se tulee nyt!
Pitää soittaa ambulanssi.
-Minun pitää mennä. -Se tulee, se tulee!
Hyvä on, voi taivas.
Näen pään. Voi taivas.
Ponnista. Vielä!
Sillä lailla, hyvin menee!
Hyvä luoja, hyvin menee. Ponnista!
Hyvänen aika!
-Niin nätti. -Anna kun katson.
Kaunis poika.
Anna minä katson.
Isaac?
Eikö ole hieno?
Kuule...
Tiedän, että tässä on ollut rankkaa
viime päivät.
Mutta pitäisi päättää kotiinlähdöstä.
Luulin, että päätit molempien puolesta.
Tarkoitan vain...
Olenko nyt osallinen päätöksenteossa?
Tarkoitan lähdön päivämäärää.
Mitä olet mieltä?
Piittaatko edes mielipiteestäni?
Totta kai piittaan.
Minusta olet itsekkäin tapaamani nainen.
Ja minä luulen, että olet saattanut seota.
Tuo ei ole oikeasti reilua.
Olen hieman ankara.
Tästä taisi tulla tasapeli sinun ja äitini välillä.
Äitisi ei ollut itsekäs. Hän oli uhrautuvainen.
Hän lähti täältä suojellakseen lastaan, ja niin aion tehdä minäkin.
Kanssasi tai ilman.
Niinkö? Ja kuinka ajattelit tehdä sen?
Oletko tosissasi?
Voi taivas!
Tajuatko, kuinka hölmöltä näytät leikkiessäsi kovaa?
Kuin katsoisi kultakalaa matkimassa haita.
Minäpä kerron, kuinka sen teen. Minä pakkaan laukkuni
ja häivyn tästä jumalan hylkäämästä helvetinloukosta.
Ja sinä voit jäädä tänne pitämään naamiaisia kaverien kanssa.
Sinä et mene minnekään.
Et mene minnekään!
Minä pakkaan laukut.
-Älä koske! -Älä pakota tekemään pahaa.
-Irti minusta! -Ole aloillasi.
Saatanan lutka.
Ei.
-Vitun lehmä! -Ei!
Huhuu!
Missä nyt palaa?
Luojan kiitos.
-Voinko auttaa? -Kyllä, pitää päästä pois.
-Pitää päästä mantereelle. -Tule takaisin aamulla yhdeksältä.
Ei, haluan mennä nyt.
Tule takaisin aamuyhdeksältä.
Tämä on hätätapaus.
-Millainen? -Se ei voi odottaa huomiseen.
En vain ole varautunut hätätapauksiin. Olen enemmän kilpikonna kuin jänis.
-Minulla on rahaa. -Hyvä. En tee sitä huvin vuoksi.
Saan vielä lisää mantereelta. Kunhan pääsen äkkiä pois.
Pakenetko jotain?
Et voi ryöstää pankkia, koska saarella ei ole.
Kerro hinta.
Missä miehesi on?
Hän ei tule mukaan.
Hän siis päätti jäädä tällä kertaa.
Hän aiheutti viimeksi lähtiessään melkoisen kohun.
-Mikään ei ollut entisellään. -Sinä siis tiedät siitä?
Se ei tehnyt hyvää suosiolleni paikallisten parissa.
Jälkikäteen ajatellen olisi pitänyt toimia rohkeammin, mutta olin nuori.
Ja hän osasi olla viettelevä. Minkä siinä mahtoi?
Veit siis hänet, mutta et auta minua.
Älä pahastu, mutta et ole minun makuuni.
Minä olen raskaana.
Minun on päästävä pois.
Sano hintasi.
Voit tarjota vaikka meren kaikki helmet, mutten vie sinua.
Mikset?
-Mitä he tekisivät sinulle? -He?
En minä noita talliaisia pelkää.
Mitä sitten pelkäät?
Tuota.
Myrsky lähestyy. Se ei halua sinun lähtevän.
Se saa aina tahtonsa läpi, usko pois.
-Emma. Mitä on tapahtunut? -Anteeksi. En tiennyt, minne mennä.
-Ja sinä olet poliisi... -Mitä on tapahtunut?
Hän taitaa olla kuollut.
Kas tässä.
Tarjoaisin väkevämpää, mutta se ei sopisi lapselle.
Kiitos.
Hengitä syvään.
No niin, kerro nyt.
Kenen uskot kuolleen?
-Isaacin. -Miksi uskot hänen kuolleen?
Koska... minä löin häntä päähän.
Hän tuli ihan hulluksi.
Sanon vain, että se talo on kirottu tai siellä kummittelee.
Ensin hänen äitinsä ja isänsä, ja nyt tämä.
Miksi luulet hänen seonneen?
Hän yritti käydä päälleni.
-Se oli siis itsepuolustusta. -Tietenkin se oli.
Luuletko, että huvikseni kumauttaisin ketään päähän?
Vaikea sanoa.
Kuka tietää, mitä pikku päässäsi tapahtuu.
Renate, aja hänet ulos täältä.
Jooko. Hän on hullu.
Mitä hän onkin sanonut kuuntele minua, älä häntä.
Hän tarvitsee psykiatrin apua, sillä hän on aivan sekaisin.
Ja kenen syytä se on, kulta?
Renate kiltti, tee jotain.
Hän kaipaa apua. Tajuatko?
Voi luoja...
Nyt ei ole
hyvä olo.
Minä...
Kauniita unia, kulta.
Vedessä oli jotain.
Et tiedäkään.
Älä pane vastaan, kulta.
Hän ei pidä hangoittelusta.
Se ei ole sopivaa.
Ja sinun pitää hyväksyä kohtalosi.
Minä tulen luoksesi, en pakene luotasi.
Lapsi ainakin ymmärtää. Hän on alusta asti halunnut tulla ulos.
Eikö niin, poikani?
Nyt, poikaseni.
On aika täyttää kohtalosi.
Se ei ollut poikasi kohtalo.
Vaan sinun!
Sinun olisi pitänyt täyttää se 25 vuotta sitten.
Et aavistakaan,
millaista kärsimystä meille aiheutit.
Älä pelkää.
Sinä totut vielä.
Suomennos: Sami Siitojoki