MoviesMod.org || Visit & Support Us ||
Rädda honom.
Hitta svärdet.
Sök efter Bronsjätten.
Rädda din bror.
Anslut dig till mig, broder.
Vi kan få vår hämnd och göra slut på gudarnas välde.
De har fler fel än vi.
De har förstört våra liv.
Vår mor är död på grund av dem.
Vill du inte hämnas hennes död?
Antingen är du med mig eller mot mig.
Han fick vad han förtjänade.
- Kanske det. - Han dödade din mor.
Moirorna kallar.
Heron.
Seraphim kanske var ett monster, men han hade rätt om en sak.
Gudarna har fler brister än vi.
Varför ska vi lyssna på dem?
Du har använt min tvåudd väl.
Vem är du?
Hades.
Det är mycket värre än du anar.
Men jag kan hjälpa dig. Rädda dig från ödet som väntar dig där.
Jag vill bara att du gör en sak för mig.
Fall på knä.
Vad är det du vill ha?
Rättvisa.
Vill du inte bli fri en gång för alla?
Det är vad jag erbjuder.
- Varför skulle jag lita på dig? - De som förstörde ditt liv...
...förstörde även mitt.
Och uppriktigt sagt har du inget val.
Ditt val står mellan evigt straff...
...och mig.
Jag väljer straffet.
Sträck fram händerna.
Fortsätt.
Vet du vilka vi är?
Kungarna som sitter till doms.
Du har skickat många att stå framför oss.
Mer än nån annan dödlig.
Nu ska du dömas, som alla du skickade hit.
Det här är bara en droppe av raseriet du släppte lös i världen.
Inte sen de 30 tyrannerna har vi sett så mycket blod spillas.
Du dödade skyldiga likaväl som oskyldiga.
Enbart samröre var nog för att väcka din vrede.
Och så var det ju din mor.
Och din bror.
Du visste inte vilka de var när du först träffade dem.
Men du kände igen deras ångest.
Du bar den själv, som barn.
Men istället för att visa nåd,
försökte du återskapa smärtan och fasan du fått utstå.
Tända en eld hos den du ville omvända.
Men hela den tyngden är inte din.
Den delas av en annan.
Ditt liv var fyllt av fasor,
men du saknade inte välvilja helt.
Mot henne visade du äkta philotimo.
Och vågar jag säga, agape.
Jag har sett åratal av brutal ondska uppvägas av en enda handling.
Ett godhjärtat ingripande är mer än många gör under en livstid.
Ditt öde är tydligt.
Ångrar du dig?
Nej.
Lyssna noga, Seraphim. Alla människor gör misstag.
Men de goda böjer sig när de vet att de är på fel väg.
De gottgör det onda de har vållat.
Således är det enda sanna brottet högmod,
vilket du sannerligen är skyldig till.
Ångra dig nu, så att vi kan benåda dig.
Jag vägrar.
Ångra dig, idiot.
Annars blir ditt straff mycket hårdare.
Jag vill inte ha nåt av dem.
Eller dig.
Vi borde kasta ner dig i avgrunden!
Nej.
Du ska lida för evigt i Tartaros.
Måtte plågorna där bränna bort högmodet i din själ.
Får jag yttra mig?
Ni är ynkryggar.
Vilka är ni att döma mig, Zeus oäktingar?
Låt honom tala.
De föddes alla som kungar.
De fick sina riken av sin far.
Och vad har ni gjort?
Hur många unga män offrade du till Minotaurus, kung Minos?
Och du, kung Rhadamanthus,
gav du ditt folk frihet?
Eller ville du inte vara utan frukterna av deras arbete?
Och låt oss inte glömma dig, fromma kung Aeacus.
Zeus gjorde undersåtar till dig av myror.
Men de hade det bättre som insekter än under ditt styre.
Om underjorden avslöjar sanningar, kan du inte förneka det här.
Jag mördade och plundrade för att ingen var fri.
Ingen var trygg.
Det var omöjligt att vara anständig och överleva i dina förkastade riken.
Jag trodde att ljuset från världen ovanför skulle ge oss tröst, men...
Varje gång jag ser det minns jag hur vi måste skiljas.
Hur gick det med Seraphim?
Han har en stor misstro mot vår sort.
Kan du klandra honom?
Nej.
Det kan jag inte.
Jag gissar att han inte samtyckte till vårt förslag.
Nej.
Det blir inte lätt att övertyga honom.
Mild övertalning lyckas ofta där våld misslyckas.
Kanske ert delade lidande kan bli en beröringspunkt.
Han har aldrig haft en far. Du kanske kan bli det för honom.
Vintern är slut.
Jag måste återvända till Olympen.
Jag svek dig.
När två själar är menade att vara tillsammans...
- Säg det. - Kan inget hålla dem åtskilda.
Så är det. Vi hittar en lösning.
Till dig.
För de ensamma nätterna framför dig.
Tack, Zagreus.
Var är Meli?
Kom. Jag vill ta farväl.
Låt mig tala med henne.
Meli.
Kära vän.
Om du verkligen är en av de mäktigaste gudarna,
borde hon inte behöva gå.
Din far är mäktigare än du vet.
Men han är också rättvis.
Vad brukar vi säga?
De två mäktigaste krigarna är tålamod och tid.
Jag struntar i allt det där.
Gå inte. Snälla.
Jag är tillbaka innan du vet ordet av.
Okej?
Kom.
Jag älskar dig.
Detta blir sista gången.
Det svär jag på.
Gör som er far säger. Ställ inte till det för honom.
Nej!
- Nej, mamma! - Mamma!
Inget går upp mot vatten när man är törstig. Fråga honom.
Jag vill inte ha din hjälp.
Nej, men du behöver den.
Nej... Det är du som behöver min hjälp.
Annars vore du inte här.
Du har rätt. Och jag klandrar dig inte för att du inte litar på mig.
Men jag är inte som de andra.
Jag har alltid försökt hjälpa dig.
Det var jag som viskade i ditt öra på stranden.
Det var jag som rådde dig att äta av jättens kvarlevor.
Ät av mitt kött och rädda dig själv.
Jag ville göra dig starkare.
Hjälpa dig att resa dig och överleva.
Därför lät jag min tvåudd bindas till dig.
För att du skulle kunna slå tillbaka och injaga fruktan i onda mäns hjärtan.
- Du borde ha låtit mig dö. - Nej.
Loppet är långt och turen kan vända.
Men du måste lita på mig.
Samma gudar som har förtalat dig har förtalat mig.
Jag ska visa dig.
När den sista titanen föll...
och hans blod rann ner i havet...
föddes jättarna.
Men gudarna blev lurade.
Ett annat, ännu hemskare, monster föddes den dagen.
Ett vars namn vi inte vågar nämna.
Det skulle bli mäktigare än jättarna och titanerna tillsammans.
Den stora ormen Python övertalade odjuret att vänta
och växa i styrka.
Men det ingrep inte för att hjälpa jättarna.
Kriget rasade, och gudar stupade likaväl som jättar.
Men världens ondska avtog inte.
Och således fortsatte monstret att växa
tills vedergällningens tid äntligen var inne.
Striden som följde liknade inte nåt vi nånsin hade sett.
Utgången var oviss in i det sista.
Till sist underkuvade vi odjuret och stängde in det under Etna.
Men det var ett naturväsen som inte kunde dödas.
Vi kallade på häxors och magikers hjälp från öst, från Anatolien.
Här ska besten fängslas.
Men ingen levande själ ska uttala dess namn.
Att göra det blåser liv i den igen
och väcker den ur min förtrollning.
Kraften som häxgudinnan tog ifrån odjuret
inneslöt hon i en diamant.
Den stora Eleusinska stenen.
Men Zeus ville inte själv bruka den.
Han trodde att ingen gud var vis nog.
Eller god nog att anförtros makt över hela världen
som vår far och vår fars far före honom.
Därför beslöt Zeus
att de tre världsrikena skulle skiljas åt,
och att himlens härskare skulle äga stenen.
Men girigheten lyfte sitt fula huvud.
Zeus kunde inte avstå från stenen eller dess kraft.
Han och Hera hittade ett sätt att försäkra sig om himlen.
Detta ändrade mitt öde för alltid.
Liksom din farbrors girighet förändrade ditt.
Varför berättar du det här?
Vi enades om att ödet skulle avgöra vår lott.
Var och en av oss skulle vara fysiskt bunden till vårt rike,
och inte kunna vara borta från det länge.
Men tyvärr insåg jag att lotterna var ojämnt fördelade,
vilket jag ska avslöja för de andra under Zeus rättegång.
Jag... Jag förstår inte.
Vad vet du om Zeus födelse och världen där Gaia gömde honom?
Det var samma värld som hon tog stenen till.
En värld du kan komma in i eftersom du har jätteblod.
Hellre plågas jag i all evighet än blir en bricka i spelet igen.
Undertexter: Anna Norman
MoviesMod.org || Visit & Support Us ||