Downloaded from YTS.MX
‫- ספיישל קומדיה מקורי של NETFLIX -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- היכל O2 האגדי -‬
‫המופע מתחיל. מותק?‬
‫בייב, אני הולך.‬ ‫-אני באה.‬
‫בסדר.‬ ‫-נתראה אחר כך.‬ ‫אוהבת אותך.‬
‫המופע מתחיל. קדימה.‬
‫המופע מתחיל, אחי.‬
‫נתראה בצד השני, מותק.‬
‫לך על זה, אחי.‬
‫בהצלחה במופע.‬ ‫-תודה, אדוני.‬
‫ניקח מונית.‬
‫יופי!‬ ‫-קדימה, בייבי.‬
‫אימא, אני יודע שאת צופה. את תהיי גאה בי.‬
‫אנחנו מתפללים בשמך. אמן.‬
‫המופע מתחיל!‬
‫הבדיחה האחרונה שלי נהייתה ויראלית!‬
‫לונדון, אתם טובים יותר מזה.‬
‫תעשו קצת רעש!‬
‫אני מבקש עוד פעם,‬
‫תעשו קצת רעש!‬
‫ברוכים הבאים למסע ההופעות "חסר אחריות".‬
‫יהיה לנו כיף.‬
‫למופע קוראים "חסר אחריות" מהרבה סיבות.‬
‫אני אפרט את כל הסיבות במהלך המופע.‬
‫אני לא אוהב לבזבז זמן.‬
‫אם אני כבר כאן, ניגש ישר לעניין.‬
‫בואו ניגש לעניין, אוקיי?‬
‫נתחיל בדבר חסר האחריות הראשון שעשיתי השנה.‬
‫הדבר חסר האחריות הראשון שעשיתי השנה‬ ‫קשור לילדים שלי.‬
‫הילדים שלי תפסו אותי ואת אשתי מזדיינים.‬ ‫בואו נתחיל...‬
‫נתחיל מזה.‬
‫אין דרך לומר את זה בעדינות,‬ ‫אז פשוט נלך על זה, אוקיי?‬
‫שני הילדים. שניהם תפסו אותנו מזדיינים.‬
‫מילא אחד, אבל שניהם תפסו אותנו.‬
‫הבן שלי ראה אותנו ראשון.‬ ‫ראיתי אותו כשהוא ראה אותנו,‬
‫כי הוא קרא לאחותו, "מהר, בואי!"‬
‫והכי מטורף, אפילו לא יכולתי לכעוס.‬
‫לא יכולתי לכעוס עליהם, כי הם נכנסו לחדר‬
‫בגלל כלל שאני קבעתי.‬ ‫אני לא מרשה לנעול דלתות בבית.‬
‫אל תנעלו את הדלתות שלכם.‬ ‫הדבר הכי חשוב להורים‬
‫הוא להיכנס לחדר של הילדים שלהם‬ ‫מתי שהם רוצים.‬
‫אל תנעלו את הדלת המזדיינת!‬
‫בייחוד הבת שלי. אמרתי לה,‬
‫"אם תנעלי את הדלת, נשבע לך שאפתח אותה‬ ‫בבעיטה. אל תנעלי את הדלת!"‬
‫באתי לחדר שלה, והדלת הייתה נעולה.‬
‫אמרתי, "שכחת מה אמרתי? אמרתי שאבעט בדלת".‬
‫היא אמרה, "רגע, אני כבר מסיימת".‬
‫אלוהים!‬
‫דמיינתי את הגרוע מכול.‬
‫חשבתי שהיא מכינה קוקאין. זה מה שחשבתי.‬
‫הייתי בטוח.‬
‫אתם יודעים למה הנחתי את הגרוע מכול?‬
‫כי אני יודע מה עשיתי כשהייתי ילד‬
‫כשהייתי בחדר עם דלת סגורה.‬
‫כשהייתי בחדר עם דלת סגורה,‬
‫תמיד עשיתי את הדברים הכי גרועים שיש‬ ‫מאחורי הדלת.‬
‫בכל פעם שאימא שלי התפרצה לחדר,‬ ‫וזה סיפור אמיתי,‬
‫תמיד החזקתי את הזין ביד.‬ ‫נשבע באלוהים, כל פעם.‬
‫"מה אתה עושה, ילד?"‬
‫פעם אחת היא נכנסה, והחזקתי את הזין‬ ‫ביד אחת, וגפרורים ביד השנייה.‬
‫אני לא יודע מה עמד לקרות,‬ ‫אבל היא הגיעה בדיוק בזמן.‬
‫עוד רגע היה זין לוהט בשירותים.‬
‫עמדתי להצית את הזין שלי.‬
‫עיקר הבעיה‬ ‫כשהילדים שלי תפסו אותנו בזמן סקס‬
‫הייתה שעשינו סקס בתנוחות שאי אפשר לתרץ.‬
‫יש תנוחות בסקס שאפשר לתרץ.‬
‫יש כאן הרבה זוגות הערב.‬
‫אני רואה אותך עם הבחורה שלך.‬ ‫אם אתם עושים סקס,‬
‫והבחורה שוכבת על הצד,‬ ‫והילדים מתפרצים לחדר,‬
‫יש תירוץ.‬ ‫תתיישבו ותגידו שאתם צופים בטלוויזיה.‬
‫"היי!‬
‫תסתלקו ואל תחזרו‬ ‫עד שנסיים לצפות בטלוויזיה."‬
‫אם אתם טובים,‬
‫והחלק התחתון שלכם מכוסה,‬
‫כשאתם מתיישבים,‬ ‫אתם יכולים להמשיך להזדיין בזמן השיחה.‬
‫"היי!‬
‫תעופו מהחדר המזדיין!‬
‫אל תיכנסו לחדר!"‬
‫הבחורה שלך מנסה לדבר,‬
‫"אל תיכנסו.‬
‫זה החלק שאני הכי אוהבת בתוכנית."‬
‫אפשר לתרץ את זה.‬
‫התנוחה המיסיונרית. אפשר לתרץ את זה.‬
‫אם אתם עושים סקס בתנוחה המיסיונרית‬ ‫והילדים נכנסים לחדר,‬
‫פשוט תיפול ותתמוטט על הבחורה שלך.‬
‫תעמיד פנים שאתה ישן.‬ ‫ילדים טיפשים, הם יאמינו לך.‬
‫ששש!‬
‫דוגי סטייל זה קשה. זו תנוחה קשה.‬
‫דוגי סטייל בעירום באמצע המיטה.‬
‫קשה לתרץ את זה. תפסו אתכם על חם.‬
‫מה עושים?‬
‫"אוי, שיט!"‬
‫יש לכם אפשרות אחת.‬
‫יש לכם רק אפשרות אחת.‬
‫תעמידו פנים שאתם משחקים פוטבול.‬
‫"עופו מכאן, אנחנו מתאמנים בפוטבול.‬ ‫תסתלקו!‬
‫אנחנו משחקים נגד השכנים השבוע. עופו מכאן!"‬
‫הפחד הכי גדול שלי היה...‬
‫לא רציתי שהילדים ינסו לדבר איתי‬ ‫על מה שהם ראו.‬
‫בבקשה, אלוהים,‬
‫שהילדים שלי לא ידברו איתי על מה שהם ראו.‬
‫אני מאמין שעדיף לתת למידע‬ ‫לרחף באוויר ולהתפוגג.‬
‫אני לא אוהב לדבר על זה.‬ ‫שירחף באוויר ויתפוגג.‬
‫ירדתי למטבח וראיתי את הבן שלי.‬
‫הבן שלי תקע בי מבט‬
‫שאמר שהוא רוצה לשאול אותי על מה שהוא ראה.‬
‫החזרתי לו מבט שאמר, "שלא תעז לשאול אותי‬
‫על מה שראית עכשיו!"‬
‫וידעתי שהוא לא ינסה לשאול אותי,‬ ‫כי הוא הסתבך בבי"ס בתחילת השבוע.‬
‫החרמתי לו את הטלפון,‬ ‫הדבר הכי גרוע שאפשר לעשות לילד.‬
‫כשמחרימים לילד את הטלפון,‬ ‫זה דופק לו את כל החיים.‬
‫החרמתי לו את הטלפון,‬
‫והוא מייד התחיל לעשן קראק. בן רגע!‬
‫בן רגע! אמרתי, "תן לי את הטלפון,‬ ‫תקבל אותו בחזרה כשתתאפס על עצמך".‬
‫חטפתי לו את הטלפון, והוא קרס.‬
‫הוא אמר, "די, אבא'לה, אל תעשה לי את זה".‬
‫הוא התחיל לרעוד,‬ ‫"אל תעשה לי את זה, אבא."‬
‫הוא אמר, "קח את הרגל שלי. קח את הרגל". מה?‬
‫"תן לי את הטלפון!‬
‫תקבל אותו בחזרה רק כשתתאפס על עצמך."‬
‫לקחתי את הטלפון ואמרתי לעצמי, "יודע מה?‬
‫אני צריך לבדוק את הטלפון של הבן שלי.‬ ‫אני צריך לראות על מה הבן שלי מדבר בטלפון.‬ ‫זה חוסר אחריות מצידי כהורה‬ ‫לא לדעת מה יש לבן שלי בטלפון."‬
‫לקחתי את הטלפון, והבנתי שחסרה לי הסיסמה.‬
‫אין לי טביעת אצבע, זיהוי פנים, כלום.‬
‫אני חייב לחזור למניאק הקטן‬ ‫ולבקש ממנו להקיש את הסיסמה בטלפון.‬
‫"תקיש את הסיסמה כדי שאראה על מה אתה מדבר!"‬
‫הבן שלי לא הניד עפעף, ואמר,‬ ‫"לא, אחי, לא יקרה".‬
‫מה?‬
‫"תקיש את הסיסמה לפני שאני דופק לך‬ ‫אגרוף בגרון!" זה מה שאמרתי.‬
‫אמרתי את זה.‬
‫הוא ברח בריצה.‬
‫כאילו הוא לא גר בבית,‬ ‫כאילו לא נתראה בארוחת ערב בעוד עשר דקות.‬
‫"אף אחד לא רודף אחריך. תן לי את הסיסמה‬ ‫או שאני בועט לך בגב!"‬
‫נשבע באלוהים, הוא צעק לי מלמטה,‬
‫"לך תזדיין!"‬
‫אני אהרוג אותו. אני הולך להרוג אותו.‬
‫רצתי למטה, תפסתי את הבן שלי בצוואר,‬
‫התחלתי לחנוק את הבן שלי.‬
‫"מה לעזאזל אמרת לי?"‬
‫הוא לא נשם.‬
‫הוא אמר,‬
‫"זו הסיסמה! הסיסמה היא 'לך תזדיין'".‬
‫"זו סיסמה טובה, בן. זו סיסמה טובה.‬
‫'לך תזדיין' עם רווח או בלי? איך לכתוב?‬
‫שרטתי לך את הצוואר. סליחה.‬
‫אקנה לך חולצה עם צווארון גולף,‬ ‫שלא יראו את זה בבי"ס. סליחה."‬
‫הילדים שלי גדלים.‬
‫הבת שלי בן 13, הבן שלי בן עשר.‬
‫ככל שהם מתבגרים, הריבים מחמירים.‬
‫תפסתי את הילדים שלי מקללים זה את זה.‬
‫זה הצחיק אותי.‬
‫אם אתם הורים ונדמה לכם שהילדים שלכם‬ ‫לא מקללים, אתם הורים טיפשים. אתם טיפשים.‬
‫ברגע שאתם יוצאים מהבית,‬ ‫הילדים פותחים את הפה.‬
‫"פאק, בן זונה,‬ ‫שיט, זין, כוס, חרא, זונה, כלבה."‬
‫בלי רווחים, הם אומרים הכול בבת אחת.‬
‫שמעתי את הבת שלי צועקת על הבן שלי‬ ‫ומקללת אותו.‬
‫אני שוכב על הספה, מנמנם,‬
‫היא מתחרפנת,‬
‫"נמאס לי מהשיט הזה, הנדריקס!‬
‫אם תתעסק איתי, אני אזיין לך את הצורה!"‬
‫אמרתי, "לעזאזל! רק רגע,‬
‫מה לעזאזל קורה שם?"‬
‫לא רציתי לחשוף את עצמי,‬ ‫כי רציתי לשמוע איך הבן שלי יענה.‬
‫רציתי לשמוע את התגובה שלו.‬
‫הבן שלי מתנהג בדיוק כמו שהתנהגתי כילד.‬
‫אנחנו זהים, בדיוק אותו דבר.‬
‫הבן שלי כזה נקבה!‬
‫הוא כזה נקבה!‬
‫זה מה שהבן שלי אמר. הבן שלי אמר...‬
‫"ברצינות, באמת, אז מה? כלום.‬ ‫אז למה אנחנו מדברים על זה? אוקיי."‬
‫מה?‬
‫הוא יצא בסערה כאילו ניצח בריב. "אוקיי."‬
‫להגנתו של הבן שלי ייאמר שהוא די נדפק.‬ ‫לא ברור מה הקטע‬ ‫של אחיות גדולות ואחים קטנים.‬
‫אחיות גדולות אוהבות‬ ‫להרביץ לאחים הקטנים שלהן.‬
‫לא יודע למה. זה דבר אמיתי.‬
‫היא גררה אותו במדרגות לפני כמה ימים.‬ ‫לא ראיתי, שמעתי.‬
‫שמעתי את הבן שלי, "אלוהים, לא שוב".‬
‫שמעתי אותו נחבט במדרגות.‬
‫אבל היא ילדה קשוחה.‬
‫הבת שלי לא ילדה עדינה.‬
‫היא טום-בוי, היא ילדה קשוחה.‬
‫לפני כמה זמן היא קיבלה מחזור,‬ ‫לא הנידה עפעף.‬
‫זה לא הזיז לה בכלל.‬
‫הייתי לחוץ, כי ידעתי שזה עומד לקרות.‬
‫ראיתי את הסימנים.‬
‫רגשות מתפרצים, חילופי מצב רוח.‬
‫התכוננתי למחזור הזה‬ ‫כמו לרעידת אדמה. יצאתי...‬
‫קניתי ערכות חירום למחזור,‬ ‫שמתי לה בכיס של המעיל, בילקוט.‬
‫פחדתי שהבת שלי‬ ‫תכתים את התחת בבית הספר.‬
‫זה מה שהפחיד אותי.‬
‫אם זה קורה לבת שלך, אתה עובר דירה.‬
‫אי אפשר לשלוח אותה שוב לבית הספר.‬
‫חייבים להחליף בתי ספר, לעבור דירה.‬
‫הבעיה הזאת כרוכה בהמון הוצאות.‬ ‫היא ירדה לסלון ותפסה אותי לא מוכן.‬
‫היא אמרה, "אבא, נראה לי שקיבלתי".‬ ‫נלחצתי. פאק!‬
‫עכשיו? זה קורה עכשיו?‬
‫היא אמרה, "כן, משהו נוזל לי על הרגל".‬
‫שכחתי מכל ההכנות שלי.‬
‫אמרתי, "לכי למטבח ותשתי קרטון חלב. מהר!‬
‫"החלב יקפיא את הדם".‬ ‫לא יודע למה אמרתי את זה, אלתרתי.‬
‫פתחתי תחבושת היגיינית‬ ‫כמו שפותחים רימון, עשיתי...‬
‫החטאתי! התחבושת נדבקה לה לפנים.‬ ‫זה היה רע.‬
‫זה היה מצב רע.‬
‫יודעים מה הכי טוב בילדים שלי?‬
‫הדבר הכי טוב זה שהילדים‬ ‫לא מוסיפים לחץ לחיים שלי.‬
‫החיים שלי מלחיצים מספיק כבר ככה.‬
‫אלה הנישואים השניים שלי.‬
‫זה מלחיץ.‬
‫למה? כי הנישואים האלה חייבים להצליח.‬
‫חייבים!‬
‫אתה לא רוצה להתחתן‬ ‫פעם שלישית, רביעית, חמישית.‬
‫כשאתה מגיע לשלב הזה,‬ ‫אתה כבר לא מחפש אהבה.‬
‫אתה מחפש חברה למוות.‬
‫אתה מחפש מישהי למות איתה.‬
‫נמות יחד? כן או לא?‬ ‫אני אמות איתך, ואת איתי. נמות יחד?‬
‫הדבר הכי מטורף בזוגיות שלי‬ ‫זה שהיא בעין הציבור.‬
‫כולם רואים אותה, כולם שופטים אותה.‬
‫לא מעניין אותי. לא מזיז לי.‬
‫בישלתי את הדייסה, ואני אוכל אותה.‬
‫מה שמצחיק אותי זה אנשים‬ ‫שמתנהגים כאילו הם חיים את החיים שלי.‬
‫כאילו הם צועדים בנעליי.‬
‫כשהיה לי משבר בנישואים,‬ ‫לכל אחד היה מה להגיד.‬
‫קווין הארט עשה את זה שוב.‬ ‫קווין הארט פישל שוב.‬
‫אני רוצה להבהיר משהו לכולכם הלילה.‬ ‫לא פישלתי שוב, טוב?‬
‫בנישואים הראשונים שלי,‬ ‫אני יזמתי את הגירושין, אני בחרתי לעזוב.‬
‫החלטתי החלטה שתשפר לי את החיים.‬
‫לא פישלתי, פשוט המשכתי בחיי, טוב?‬
‫הפעם...‬
‫פישלתי.‬
‫הפעם פישלתי, כן.‬
‫אבל מעצבן אותי שאנשים מתנהגים‬ ‫כאילו פישלת בכוונה.‬
‫אף אחד לא מפשל בכוונה.‬
‫בגלל זה קוראים לזה פשלה.‬
‫אתה לא יוצא לרחוב ואומר,‬ ‫"זה יום מושלם לפשלה.‬
‫אני אפשל כל היום.‬
‫זה מזג אוויר מושלם לפשלות".‬
‫זה לא קורה ככה!‬
‫העיקר זה ללמוד מהפשלות.‬
‫אתה חייב ללמוד מהפשלות שלך.‬
‫הלקח הראשון שלמדתי -‬
‫מה שקורה בווגאס‬
‫לא נשאר בווגאס.‬
‫אל תאמינו לחרא הזה!‬
‫הפרסומת הזאת היא עבודה בעיניים,‬ ‫אסור לשדר אותה!‬
‫לראשונה בחיי הבטתי במראה.‬
‫הבטתי במראה וניהלתי שיחה עם עצמי.‬
‫לעזאזל, קווין!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה כמעט בן 40,‬ ‫ואתה עדיין עושה שטויות. תתבגר!‬
‫תתבגר!‬
‫הבנתי שאני צריך להתבגר ולחזור לאשתי,‬
‫לשקם את הביטחון של אשתי‬ ‫ולהבטיח לה שאני מפסיק לעשות שטויות.‬
‫וזה אומר שהייתי צריך‬ ‫להתחנף לאשתי בכל הכוח.‬
‫זה לא מצב נעים, חבר'ה.‬
‫אני לא יודע אם זה קרה לכם,‬ ‫אבל זה דפוק לגמרי.‬
‫עושים אותו דבר כל יום. "כן, מה שתרצי".‬
‫זה כל מה שעושים.‬
‫"כן. אין בעיה.‬
‫אני עושה את זה." כל יום.‬
‫זה בעצם אומר שאתה נלחם עכשיו‬ ‫כדי לשקם את הביטחון של האישה שלך.‬
‫כשאתה נלחם‬
‫כדי לוודא שהאישה שלך תרגיש בטוחה,‬ ‫אתה הופך לגבר חסר ביטחון.‬
‫למה? כי אתה מפקפק בעצמך.‬
‫היא מאושרת?‬
‫היא מסופקת?‬
‫הסקס עדיין טוב?‬
‫אני אשאל אותה. לא, אסור לי.‬
‫אם אשאל אותה, איראה חלש. אתה בסרטים.‬
‫סיפור אמיתי.‬
‫קניתי מראה ותליתי אותה על התקרה בלי סיבה.‬
‫זה היה יום שלישי. סיפור אמיתי.‬
‫לא עושים שטויות כאלה ביום שלישי.‬
‫זה מתאים לסופ"ש, לא ליום שלישי.‬
‫הכול היה בסדר‬ ‫עד שראיתי את ההשתקפות שלי במראה‬
‫בזמן שהזדיינו.‬
‫תקשיבו לי, לא משנה‬ ‫איך נדמה לכם שאתם נראים בזמן הזיון,‬
‫אני מבטיח לכם, אתם לא נראים ככה.‬
‫אני מבטיח לכם.‬
‫אני לא מדבר על פוזות מול המראה.‬
‫הבטתי במראה,‬ ‫ופתאום משהו קפץ לי לעין בהפתעה.‬
‫ראיתי את כפות הרגליים שלי.‬
‫לא הבנתי עד כמה אני דוחה‬
‫עד שראיתי את כפות הרגליים שלי.‬
‫כפות הרגליים שלי שחורות משחור. מה עשיתי?‬
‫לא נעלתי נעליים היום? אלוהים אדירים!‬
‫לא הייתי מזיין מישהי עם כפות רגליים כאלה.‬ ‫זה דוחה!‬
‫הגב שלי היה חיוור, היו לי פצעונים על התחת.‬
‫מתי יצאה לי פריחה בתחת?‬
‫הייתה לי התפרצות חזרת על התחת‬ ‫ולא ידעתי מזה.‬
‫מייד קבעתי תור לרופא.‬
‫חייבים לטפל בזה.‬
‫התחת שלי מכוסה בברייל. זה דוחה.‬
‫כשמתעורר אצלנו חוסר ביטחון, בייחוד בסקס,‬
‫גברים תמיד מחפשים פתרון באותו מקום.‬
‫כל גבר בחדר הזה נעזר בפורנו בשלב כלשהו.‬
‫זה הדבר הכי טיפשי שגבר יכול לעשות.‬ ‫אני אסביר.‬
‫אנחנו לא מעריכים ולא מכבדים מספיק‬ ‫את האנשים בתעשיית הפורנו.‬
‫אלה שחקניות ושחקנים מקצועיים.‬
‫זה המקצוע שלהם.‬
‫אי אפשר לצפות בפורנו ואז לנסות לחקות‬ ‫את מה שראית. זה לא עובד ככה.‬
‫זה כמו לצפות בסרט קרטה,‬ ‫לצאת לרחוב, להתחיל ללכת מכות,‬
‫ולהגיד לכולם לזוז כדי שתביא לו‬ ‫בעיטה מסובבת בראש.‬
‫אתה לא יודע לעשות את זה.‬ ‫זה נכון גם לגבי פורנו.‬
‫זו לא השערה היפותטית.‬
‫זה קרה. עשיתי את זה, ניסיתי את זה.‬
‫צפיתי בפורנו עם אשתי.‬
‫ניסיתי לחקות את מה שראיתי.‬
‫זה הלחיץ אותי.‬
‫אז ניהלתי שיחה עם עצמי. "לעשות את זה?‬
‫לעשות את זה? לנסות?"‬
‫קווין הטוב בצד אחד, קווין הרע בצד השני.‬
‫קווין הטוב הופיע.‬ ‫הוא לבש מכנסי דגמ"ח וסוודר עם צווארון וי.‬
‫הוא אמר, "לא, אל תעשה את זה.‬
‫היא אישה טובה, תדבר איתה קודם".‬
‫קווין הרע הופיע.‬
‫קווין הרע לבש מכנסי עור וגופיית רשת.‬
‫קווין הרע עשה את זה.‬
‫קווין הרע אמר,‬ ‫"תקשיב לגבר במכנסי דגמ"ח? לא!"‬
‫הוא אמר, "תעשה את זה!"‬
‫ופתאום ירקתי על אשתי.‬
‫ישר במצח.‬
‫דפקתי לה מוחטה במצח.‬
‫השתררה דממה מביכה.‬ ‫אף אחד לא דיבר. שנינו שתקנו.‬
‫ופתאום היא אמרה, "ירקת עליי!"‬
‫ההפך המוחלט מהתגובה של האישה בפורנו.‬
‫האישה בפורנו השתגעה כשזה קרה. היא עשתה...‬
‫"הרוק מחרמן אותי!‬
‫אני גומרת מהרוק הזה."‬
‫בראש שלי חשבתי, "ככה נשים גומרות".‬
‫צריך לירוק להן על המצח.‬ ‫טעיתי כל השנים האלה.‬
‫אפילו אמרתי לאשתי, "את לא מבינה,‬ ‫צריך למרוח את הרוק. ככה תגמרי".‬
‫ירדתי והבאתי מגבונים.‬
‫ניקיתי אותה. זה היה מביך.‬
‫כשחזרתי למיטה היא רצתה לדבר על זה.‬ ‫מה אמרתי לכם? אני לא אוהב לדבר.‬
‫שהמידע ירחף באוויר ויתפוגג.‬ ‫אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫ברגע שנכנסתי למיטה היא אמרה,‬ ‫"באמת ירקת עליי?"‬
‫כמעט שיקרתי.‬
‫ידעתי שהיא יודעת שעשיתי את זה,‬ ‫ובכל זאת כמעט שיקרתי.‬
‫למה? כי קווין הרע שוב הופיע.‬
‫קווין הרע אמר,‬
‫"תגיד שהייתה דליפה בתקרה". אמרתי, "עוף...‬
‫עוף לי מהפנים, קווין הרע".‬
‫כן.‬
‫ירקתי עלייך.‬
‫למה? אני לא יודע.‬
‫צפיתי בפורנו, ראיתי משהו וניסיתי אותו.‬
‫היא אמרה, "קווין, תקשיב,‬ ‫לא מפריע לי שאתה צופה בפורנו,‬
‫אבל אל תהיה טיפש‬ ‫ותנסה לחקות בבית את מה שראית".‬
‫היא אמרה, "אני צופה בפורנו כל הזמן,‬ ‫ואני לא עושה לך את הדברים שאני רואה".‬
‫אמרתי...‬
‫"תעצרי מייד!‬
‫מה זה הבית זונות הזה?!‬
‫מה פתאום את צופה בפורנו?‬
‫במה את צופה?"‬
‫היא אמרה, "בכל מה שיש".‬
‫נפגעתי מייד.‬
‫הסיבה שנפגעתי‬
‫היא שלא יכולתי להפריד‬ ‫את הגאווה שלי מהמציאות.‬
‫זו בעיה שכל הגברים סובלים ממנה.‬
‫במציאות, מותר לה לצפות בפורנו,‬
‫וגם לי מותר לצפות בפורנו.‬ ‫ככה זה אמור להיות.‬
‫אבל הגאווה שלי סירבה לקבל את זה.‬
‫הגאווה שלי רצתה לדעת במה היא צופה.‬
‫אני רוצה לראות.‬
‫אני רוצה לראות במו עיניי. אני רוצה לראות!‬
‫היא אמרה, "רוצה לראות?"‬
‫תני לי לראות!‬
‫היא פתחה את המחשב הנייד ואמרה,‬ ‫"אתרי הפורנו שמורים בעוגיות.‬
‫פשוט תעשה חיפוש בעוגיות שלי".‬
‫אמרתי לה, "תביאי לי כוס חלב,‬
‫כי אני הולך לאכול את כל העוגיות".‬
‫הדברים שראיתי הכאיבו לי בלב. נפגעתי!‬
‫למה? כי כל מה שהיא חיפשה בפורנו‬ ‫היה ההפך המוחלט ממני.‬
‫כל מה שראיתי היה גדול. הכול היה גדול.‬
‫"ביצים גדולות",‬ ‫"שחורים גדולים עם מקלות גדולים",‬
‫"זין גדול ולא נימול". מה נהיה?‬
‫אחד האתרים אפילו לא היה אתר פורנו.‬ ‫זה היה אתר של גברים גבוהים ויעילים.‬
‫הם החליפו נורות, סידרו מדפים,‬
‫תלו תמונות.‬ ‫מה זה הדבר החולני הזה? מה הקטע?‬
‫היא אמרה, "אתה לא יודע לעשות‬ ‫דברים כאלה, ואני אוהבת את זה".‬
‫אחרי זה קניתי לעצמי מקל תופסן.‬ ‫מכירים את המקלות האלה?‬
‫יש להם צבת בקצה, כדי לתפוס דברים.‬
‫קניתי מקל כזה ולא סיפרתי לה.‬
‫שמתי אותו מתחת למיטה.‬
‫חיכיתי לפעם הבאה שנעשה סקס, ואז אמרתי,‬
‫"התמונה ליד המיטה עקומה". והיא אמרה...‬
‫"אל תדאג, נזמין מישהו שיתקן את זה".‬
‫הייתי כזה, "או שלא". ואז...‬
‫לקחתי את המקל.‬
‫והיא עשתה...‬
‫את אוהבת את זה? זה מדליק אותך?‬
‫המקל התופסן הציל את הנישואים שלי,‬ ‫זה מה שאני אומר לכם.‬
‫חשוב להבין שיש שלבים שונים בחיים.‬
‫יש המון שלבים.‬
‫וכשאתה עובר את השלבים,‬
‫אתה לומד מהם והופך לאדם טוב יותר.‬
‫אני אתן לכם עצה אחת.‬
‫אם תזכרו רק דבר אחד מהמופע,‬ ‫תזכרו את הדבר הבא:‬
‫המון אנשים שואפים לחיות חיים מושלמים.‬
‫לדעתי זה טיפשי.‬
‫למה זה טיפשי? כי אי אפשר לדעת מהי שלמות‬
‫אם לא חווים אי-שלמות.‬
‫הנקודה היא שצריך לקבל בהבנה‬ ‫את הפגמים ואת הפשלות,‬
‫כי בעזרתם אתה נעשה האדם שאתה אמור להיות.‬
‫אל תברחו מהפגמים שלכם.‬ ‫תקבלו אותם ותהפכו לאנשים טובים יותר.‬
‫זה המסר שלי.‬
‫עכשיו...‬
‫כרגע...‬
‫כרגע אנחנו בשלב חדש.‬
‫נולד לנו תינוק לפני תשעה חודשים.‬
‫קנזו קאש הארט. תודה.‬
‫אני אבא לשלושה. יש לי שלושה ילדים עכשיו.‬
‫הקטע הוא כזה -‬
‫אנשים חשבו שאני צוחק בהתחלה,‬ ‫אבל הייתי רציני.‬
‫לא ידעתי אם אני רוצה עוד תינוק.‬
‫למה? כי הרגשתי שהגעתי לשיא,‬ ‫שיש לי הטוב משני העולמות.‬
‫יש לי בן, יש לי בת. אנחנו נשואים.‬
‫הילדים שלי הם הילדים שלך. יש לך ילדים.‬
‫אלה הילדים שלך.‬
‫היא אמרה, "כן, אבל הם ישנים.‬ ‫אני רוצה חדשים". תקשיבי לי טוב...‬
‫הילדים שלי הם לא מכוניות משומשות.‬
‫אין שום בעיה בילדים האלה.‬
‫היא אמרה, "כן, אבל אני רוצה חדשים".‬
‫הבעיה הייתה שלא הייתי בטוח‬ ‫שיש לי סבלנות לילדים.‬
‫אתה צריך סבלנות‬ ‫כדי להתמודד עם תינוק בן שנתיים.‬
‫כשיש לך תינוק בן שנתיים,‬ ‫אתה רק חוזר על עצמך כל היום.‬
‫אתה אומר את אותו הדבר שוב ושוב.‬
‫היי, בוא הנה. תסתכל עליי. היי.‬ ‫תסתכל עליי. מה אמרתי? לא.‬
‫בוא הנה, תסתכל עליי. היי, תסתכל עליי.‬ ‫מה אמר... לא! בוא הנה, תסתכל עליי.‬
‫היי, מה... תסתכל עליי. מה אמרתי?‬
‫מה... לא. בוא הנה, תסתכל...‬
‫היי!‬
‫תסתכל... אתה רוצה...‬
‫אתה רוצה... לא! בוא הנה, תסתכל...‬
‫לאף אחד אין זמן לעשות את זה כל היום.‬
‫בנות, תפסיקו להניח שלגברים יש סבלנות,‬ ‫כי אין לנו.‬
‫אין לנו סבלנות.‬
‫ועוד דבר, בנות,‬
‫תפסיקו להכריח גברים זקנים לגדל תינוקות.‬
‫הייתי בפארק.‬
‫ראיתי גבר בן 63 עם תינוקת בת שנתיים.‬ ‫זה היה עצוב.‬
‫הוא התייחס לתינוקת‬ ‫כמו לכדורסל שמתגלגל במגרש.‬
‫"היי, תתפסו את התינוקת! היי! לעזאזל!‬
‫הגב שלי! לעזאזל!‬
‫תתפסו את התינוקת ותזרקו לי אותה."‬
‫אבל הוא היה זקן מגניב.‬
‫מכירים את הזקנים שתקועים‬ ‫בתקופה של פעם?‬
‫הוא היה מגניב לאללה.‬
‫הוא לא ידע לתפעל את הדברים של התינוקת,‬ ‫אז הוא ניסה לקרוא לי.‬
‫הוא עשה, "היי!‬
‫ילדון!‬
‫היי, ילדון! בוא הנה לשנייה. היי, ילדון!‬
‫אל תזוז! ילדון, בוא הנה לשנייה.‬
‫בוא הנה, ילדון.‬ ‫העמדתי את העגלה, ועכשיו היא לא יורדת.‬
‫זה כמו זין קשה בלילה טוב.‬
‫שלום! תן כיף! קדימה, ילדון.‬
‫תן כיף.‬
‫אתה יודע על מה אני מדבר."‬
‫אמרתי לו, "לוחצים וזה משתחרר.‬
‫תלחץ על האמצע, והעגלה תתקפל".‬
‫הוא אמר, "תראה לי, ילדון".‬
‫לחצתי על העגלה והיא התקפלה. הוא התחרפן!‬
‫הוא אמר, "לא נכון!‬
‫שיט!‬
‫כן!‬
‫ילדון, יש מצב שאתה בא איתי לאוטו‬ ‫ועוזר לי לחגור את הילדה במושב?‬
‫נראה לי שלא חגרתי אותה טוב בדרך לפה.‬
‫בוא נגיד שכשפניתי שמאלה הילדה החליקה ימינה‬
‫ודפקה את הראש על החלון השמאלי.‬
‫היא דיממה. אני אגיד לאימא שלה‬ ‫שהיא נפצעה בפארק,‬
‫אבל בינינו, זה שקר. תן כיף!‬
‫קדימה, שלום. אתה יודע על מה אני מדבר".‬
‫בנות, ייאמר לזכותכן,‬
‫יש לכן סבלנות בשפע.‬ ‫אני מוריד בפניכן את הכובע.‬
‫לא סתם מהללים את כישורי ההורות שלכן.‬
‫מאכילות את הילד, רוחצות, מלבישות,‬
‫מסיעות אותו הלוך ושוב,‬ ‫גומלות אותו מחיתולים.‬
‫יש נשים שמשלבות את זה עם קריירה.‬ ‫זה לא ייאמן.‬
‫לא ייאמן!‬
‫אבל...‬
‫הדבר היחיד שאתן לא יודעות זה איך לבלות.‬
‫לא כיף איתכן.‬
‫אני יודע שחלק מהנשים התעצבנו עכשיו.‬ ‫"מה? שטויות! כיף איתי.‬
‫אתה לא מכיר אותי.‬
‫הכי כיף איתי."‬
‫לא נכון. לא כיף איתכן.‬
‫בחיים לא שמעתם ילד אומר,‬ ‫"אני מת לחזור הביתה ולשחק עם אימא".‬
‫בחיים לא שמעתם את זה.‬
‫זה מעולם לא קרה.‬
‫למה? כי אתן מנסות לטשטש את הגבולות.‬
‫אתן רוצות לעשות הכול,‬ ‫להיות אימא כיפית וקשוחה במקביל.‬
‫אי אפשר גם וגם. חייבים לבחור.‬
‫אבות תמיד אמורים להיות כיפיים.‬
‫לא ביקשנו, זה קורה מעצמו.‬
‫אנחנו לא רוצים להיות קשוחים,‬
‫אבל אתן מכריחות אותנו להיות קשוחים.‬
‫ברגע שהגבר נכנס לבית,‬ ‫אתן מפילות עליו את כל החרא.‬
‫"תיכנס לשם ותכסח לו את הצורה!"‬
‫מה?‬
‫כרגע חזרתי, כרגע נכנסתי הביתה.‬
‫"תיתן לו לזלזל בנו?"‬
‫בנו?‬
‫אף אחד לא אמר לי כלום.‬
‫עכשיו אתה צריך‬ ‫לצעוק על הילד בלי להבין למה.‬
‫אימא אמרה לי לכסח אותך.‬
‫"מה עשיתי?"‬
‫אין לי מושג מה עשית.‬
‫היא אמרה לי לכסח לך את הצורה,‬
‫אחרת היא תכסח אותי.‬ ‫בחרתי בך, אני אכסח אותך.‬
‫אני יודע שיש נשים שחושבות עכשיו,‬ ‫"אז מה, קווין?‬
‫אם אתה רוצה לבלות, פשוט תבלה".‬ ‫זה לא כזה פשוט.‬
‫לבלות זו עבודה קשה.‬
‫למה?‬
‫כי ילדים לא יודעים איך להפסיק לבלות.‬
‫ילדים חושבים שבילויים נמשכים לנצח.‬
‫תשמעו מה הדבר הכי מפחיד‬ ‫שגבר יכול לראות אחרי יום ארוך בעבדוה.‬
‫אתה מסיים לעבוד, חוזר הביתה,‬ ‫מכניס את המפתח למנעול ופותח את הדלת לאט.‬
‫הדבר הכי מפחיד שגבר יכול לראות‬
‫זה תינוק מלא אנרגיה מחכה לו מעבר לדלת.‬
‫כן!‬
‫אבא בבית! הגיע הזמן לשחק!‬
‫אני רוצה לשחק, אבא.‬
‫ישנתי עם אימא כל היום.‬
‫בוא נשחק - אתה תעצום עיניים,‬
‫ואני כל הזמן אפתח לך אותן.‬
‫כן!‬
‫הגיע הזמן לשחק, אבא.‬
‫בואו נתערב.‬
‫בואו נתערב שכל האבות בחדר הזה‬
‫עשו את הדבר הבא לפחות פעם אחת.‬
‫לפחות פעם אחת.‬
‫סיימת לעבוד, אתה נוהג חזרה הביתה.‬
‫אתה מגיע לחנייה.‬
‫כשאתה מגיע לחנייה, התינוק שלך,‬ ‫עם כל האנרגיה שלו,‬
‫רץ לחלון ופותח את התריסים.‬
‫כן!‬
‫אבא בבית. הגיע הזמן לשחק.‬
‫אתה רואה את התינוק בתריסים,‬ ‫והוא רואה אותך.‬
‫אתה והתינוק מביטים זה בזה.‬
‫המבטים שלכם מצטלבים.‬
‫אתה בוהה בתינוק והתינוק בוהה בך.‬
‫ואתה יוצא מהחנייה ברוורס.‬
‫אתה יוצא מהחנייה ברוורס.‬
‫שהתינוק ילך להזדיין.‬
‫אני מעדיף לחזור לעבודה‬ ‫ולזרוק ארגזים על הקיר‬
‫מאשר להתמודד איתו היום.‬
‫לאן אתה הולך, אבא?‬
‫לך תזדיין, תינוק.‬
‫אתם צוחקים כי זה נכון.‬
‫ולמרות כל זה,‬ ‫חשוב להכיר במידת הסבלנות שלך.‬
‫אתה חייב להכיר ברמת הסבלנות שלך.‬
‫ככל שאתה מתבגר, יש לך פחות סבלנות.‬
‫הסבלנות שלי הולכת ואוזלת.‬
‫אני יודע. איך אני יודע?‬
‫כי אני כבר לא מתייחס לכלבים שלי כמו פעם.‬
‫אני טיפוס של כלבים.‬
‫אני מת על כלבים. מת עליהם.‬
‫כבוד לכל אוהבי הכלבים האחרים‬ ‫שנמצאים כאן הלילה!‬
‫אני מת על כלבים. יש לי שני כלבים.‬
‫יש לי דוברמנית ענקית בשם רוקסי.‬ ‫היא הלב שלי.‬
‫אני אוהב אותה עד מוות.‬
‫ויש לנו פינצ'ר מיניאטורי בשם ריגס.‬
‫האמת, הוא לא מעניין אותי. זה הכלב של אשתי.‬
‫לא אכפת לי, לא אכפת לי ממנו.‬ ‫אבל הכלבה שלי מאולפת.‬
‫היא מאולפת להפליא.‬
‫אבל נעשיתי נינוח.‬ ‫נעשיתי נינוח בחברת הכלבה שלי.‬
‫וכשאתה נינוח, דברים משתנים.‬
‫סיפור אמיתי. אני קם ב-5:30 בבוקר‬ ‫והולך במסדרון.‬
‫הכלבה שלי עשתה פיפי במסדרון.‬ ‫אני רואה את זה. עכשיו אני צריך להחליט -‬
‫ללכת לצעוק על הכלבה ולנקות את הפיפי?‬
‫או לחזור למיטה ולטפל בזה כשאקום?‬
‫השעה 5:30.‬
‫בחרתי לחזור למיטה.‬
‫אני אטפל בזה כשאקום.‬
‫ב-7:15 אשתי מתעוררת,‬ ‫ופתאום אני שומע, "אלוהים!‬
‫הכלבה עשתה פיפי במסדרון."‬
‫העמדתי פנים שזה חדש לי. "את צוחקת עליי!"‬
‫אמרתי, "לקום ולנקות את זה?"‬
‫היא אמרה, "לא, כבר קמתי. אני אנקה".‬
‫ואני הייתי כזה, "בדיוק!"‬
‫בדיוק! ידעתי שתנקי את הפיפי,‬ ‫בגלל זה השארתי אותו שם.‬
‫דפקתי לך "בדיוק"!‬
‫באותו רגע חשבתי לעצמי, "לעזאזל, קווין.‬
‫זה הגבר שאתה רוצה להיות?‬
‫תהיה גבר שלא משקיע 100 אחוז,‬ ‫כי אתה יודע שבת הזוג שלך‬
‫תשלים את האחוזים החסרים?"‬
‫לא, אני לא רוצה.‬
‫כמעט הפכתי לגבר כזה,‬
‫ואז הארי, החבר הכי טוב שלי,‬ ‫בא אליי עם בתו בת השנתיים.‬
‫להארי יש תינוקת בת שנתיים. תינוקת מדהימה.‬
‫מה זאת אומרת "תינוקת מדהימה"?‬
‫תינוקת מדהימה‬ ‫זו תינוקת שמתנהגת כמו מבוגרת.‬
‫לבוא אליי בלי הזמנה עם התינוקת‬ ‫זה קטע מסריח. זה לא מצא חן בעיניי.‬
‫אבל אשתי מתה על זה.‬
‫ברגע שהיא ראתה את התינוקת‬ ‫היא אמרה, "אלוהים.‬
‫לא.‬
‫לא היה לכם רגע לעצמכם מאז שהתינוקת נולדה.‬ ‫תשאירו אותה איתנו, אנחנו נשגיח עליה היום".‬
‫הוא אמר, "קוו, זה בסדר?"‬ ‫אמרתי, "כמו שאתה רואה,‬
‫אני לא קובע בבית שלי. אין לי שום שליטה‬
‫על מה שקורה בבית שלי".‬
‫הם משאירים את התינוקת אצלנו,‬ ‫נכנסים לאוטו ונוסעים.‬
‫ככה ידעתי שזו תינוקת מדהימה -‬
‫הם נוסעים,‬ ‫והתינוקת המדהימה מנופפת להם לשלום מהדלת.‬
‫היא מסתובבת וטופחת לי פעמיים על הרגל.‬
‫היא אמרה, "סלח לי". אמרתי, "מה לעזאזל...‬
‫אמרת לי כרגע?"‬
‫זו תינוקת שחורה קטנה.‬
‫בחיים לא שמעתי אדם שחור‬ ‫אומר "סלח לי". בחיים!‬
‫אני מפנה לה את הדרך,‬ ‫והתינוקת המדהימה נכנסת למטבח.‬
‫אני אומר לאשתי שאולי היא רעבה,‬ ‫ונציע לה משהו לאכול.‬
‫"רוצה כריך?"‬
‫התינוקת המדהימה אומרת, "כן",‬ ‫אנחנו מכינים כריך ושמים את הצלחת על השיש.‬
‫הצלחת השמיעה רעש כשפגעה בשיש.‬ ‫התינוקת המדהימה דפקה על השיש והסתכלה עליי.‬
‫היא אמרה, "גרניט? זה גרניט?"‬
‫אמרתי, "מה נסגר?‬
‫כן. כן, תינוקת מדהימה.‬
‫זה באמת גרניט".‬
‫מי הראה לתינוקת הזאת‬ ‫תוכניות שיפוצים? נדהמתי!‬
‫בשלב הזה אני מרגיש שהתינוקת לא צריכה אותי.‬
‫ראיתי מספיק.‬
‫חזרתי לסלון וצפיתי בטלוויזיה.‬
‫התינוקת המדהימה באה אחריי לסלון,‬ ‫עולה על הספה וצופה איתי בטלוויזיה.‬
‫סיימנו לצפות והתינוקת המדהימה ירדה מהספה,‬ ‫אבל היא לא ירדה כמו תינוקת רגילה.‬
‫תינוקות רגילים מתהפכים על הבטן‬ ‫ומחליקים למטה עד שהרגליים פוגעות במשהו.‬
‫לפעמים ברצפה, לפעמים לא.‬
‫זה הסיכון שתינוק רגיל מוכן לקחת.‬
‫התינוקת המדהימה לא עשתה את זה.‬ ‫היא התיישבה על הקצה וקפצה.‬
‫היא נחתה והרימה שתי ידיים באוויר.‬
‫היא הסתכלה עליי ואמרה, "עשר? זה עשר?"‬
‫ועוד איך שזה עשר, תינוקת נהדרת!‬
‫זו הייתה נחיתה מושלמת!‬
‫בשלב הזה ראיתי מספיק.‬
‫ראיתי מספיק, נדהמתי ממנה.‬ ‫התינוקת המדהימה יכולה לדאוג לעצמה.‬
‫עכשיו התינוקת המדהימה מסתובבת בבית.‬ ‫שוב, זה סיפור אמיתי.‬
‫חולפות עשר דקות.‬
‫חולפות עשר דקות, ואני מריח חרא.‬
‫אני מריח את זה.‬
‫אני מסתובב ורואה ערמת חרא באמצע הסלון שלי.‬
‫הדוברמנית שלי בצד אחד,‬ ‫התינוקת המדהימה בצד השני.‬
‫אני עצבני. הכלבה שלי לא נבחה.‬
‫"לא גירדת את הדלת. את בצרות".‬ ‫אני תופס את הכלבה בקולר וגוער בה.‬
‫"את יודעת שזה אסור. לא עושים צרכים בבית.‬
‫וחשוב מכך, לא עושים לי פדיחות‬ ‫מול התינוקת המדהימה!"‬
‫אני מכניס את הכלבה לכלוב.‬
‫אני חוזר לנקות את החרא ומסתכל עליו.‬
‫זה לא החרא של הכלבה שלי.‬
‫אני מזהה את החרא של הכלבה שלי.‬ ‫הוא לא נראה ככה.‬
‫אני מסתכל על התינוקת המדהימה.‬ ‫החיתול שלה לבן. אין טיפת חרא על החיתול.‬
‫עכשיו אני מבולבל,‬
‫כי אני יודע שמישהו חרבן על הרצפה.‬
‫אני רואה חרא על הרצפה.‬
‫מישהו חרבן על הרצפה.‬
‫אני מבולבל נורא.‬
‫אני מעיר את אשתי.‬ ‫אשתי ישנה על הספה. "בייב.‬
‫בייב, קומי.‬
‫קומי."‬
‫"מה?" "קומי!"‬
‫"מה?"‬
‫"היי!‬
‫חרבנת על הרצפה לפני שנרדמת על הספה?"‬
‫"מה?!"‬
‫"חרבנת על הרצפה לפני שנרדמת על הספה?"‬
‫"אף אחד לא חרבן על הרצפה."‬ ‫"מישהו חרבן על הרצפה."‬
‫הסתובבתי לאחור.‬
‫הבטתי לתינוקת המדהימה בעיניים.‬
‫עכשיו אני מרגיש שהיא מנסה לעבוד עליי.‬
‫אמרתי, "תינוקת מדהימה,‬ ‫התנהגתי אלייך יפה מאז שהגעת.‬
‫באת לבית שלי, רצית משהו לאכול,‬ ‫הכנתי לך כריך.‬
‫צפינו בטלוויזיה, קפצת מהספה, נתתי לך עשר.‬
‫לא יפה מצידך לחרבן על הרצפה.‬
‫חרבנת על הרצפה?"‬
‫התינוקת המדהימה אמרה, "סלח לי?"‬
‫"תשתקי!‬
‫תשתקי!‬
‫חרבנת על הרצפה שלי?"‬
‫התינוקת המדהימה הרימה ידיים באוויר,‬ ‫הסתובבה וסימנה לי לבדוק אותה.‬
‫לקחתי שתי אצבעות.‬
‫הכנסתי את האצבעות לחיתול ופתחתי אותו.‬
‫אין חרא בחיתול.‬
‫בשלב הזה, אני מחורפן לגמרי.‬
‫עכשיו אני מפקפק בעצמי.‬
‫אני...‬
‫אני חרבנתי על הרצפה? לא חרבנתי על הרצפה.‬
‫הייתי יודע מזה. לא חרבנתי על הרצפה.‬
‫התנצלתי. "סליחה, תינוקת מדהימה.‬
‫לא הייתי צריך לחשוד בך.‬ ‫התנהגת יפה מאז שבאת.‬
‫יודעת מה אעשה? אבדוק את מצלמות האבטחה".‬
‫יש לי מצלמות בכל הבית.‬
‫אני בודק את המצלמות.‬
‫מי שחרבן על הרצפה היה גאון.‬ ‫זו הייתה מתקפה מתוכננת.‬
‫למה? כי הוא חרבן‬ ‫במקום היחיד בבית שמוסתר מהמצלמות.‬
‫לא יכולתי לראות שום דבר.‬
‫אז לא הייתה לי ברירה.‬
‫הבאתי חומרי ניקוי, חזרתי וניקיתי את החרא.‬
‫לקח לי 45 דקות להוריד את הכתמים מהשטיח.‬
‫אני עצבני! עצבני!‬
‫הארי חוזר לאסוף את התינוקת המדהימה.‬ ‫"נהניתם? היה כיף עם התינוקת?"‬
‫אשתי בטירוף.‬ ‫"אלוהים, אנחנו מתים על התינוקת."‬
‫"ואתה, קוו?" אמרתי, "התינוקת שלך מדהימה,‬ ‫כל הכבוד. אפשר לדבר איתך בצד, בבקשה?‬
‫אני רק רוצה שתדע‬ ‫שצעקתי על התינוקת המדהימה.‬
‫התעצבנתי כי מישהו חרבן על הרצפה".‬
‫הוא אמר, "מה?"‬
‫אמרתי, "מישהו חרבן על הרצפה".‬
‫הוא אמר, "אלוהים.‬
‫היא עשתה את זה". אמרתי, "סליחה?"‬
‫הוא אמר, "היא עשתה את זה.‬
‫היא מושכת את החיתול הצידה, מחרבנת,‬
‫ואז מחזירה את החיתול למקום.‬
‫שכחתי להגיד לך את זה כשהבאתי אותה".‬
‫"איך שוכחים להגיד דבר כזה?‬
‫זה הדבר הראשון שהיית צריך להגיד‬ ‫כשהשארת את התינוקת המחורבנת הזאת‬
‫בבית שלי".‬
‫הכלבה שלי התקרבה ועשתה,‬
‫"תכניס את הכלבה הזאת לכלוב". אמרתי, "היי!‬
‫ארצה!"‬
‫אמרתי, "אחי, אני עצבני.‬ ‫לקח לי 45 דקות לנקות את השטיח".‬
‫אשתי עשתה, "בדיוק".‬ ‫אמרתי לה, "בייב, לא עכשיו. אני מטפל בזה".‬
‫היא אמרה, "אני רק אומרת 'בדיוק'".‬
‫אמרתי, "בדיוק מה?"‬
‫היא אמרה, "ראיתי שהתינוקת חרבנה,‬
‫אבל לא התחשק לי לנקות,‬ ‫אז העמדתי פנים שאני ישנה".‬
‫אמרתי, "איזה זין!‬
‫איזה זין!"‬
‫היא דפקה לי "בדיוק", אנשים.‬
‫היא נקמה בי כמו שצריך.‬
‫אני אגיד לכם את האמת,‬
‫אני לא אוהב להזמין אורחים הביתה.‬
‫למה?‬ ‫כי פרצו לי לבית.‬
‫כשפורצים לך לבית, זה מערער אותך.‬
‫אני צריך להגן על המשפחה שלי.‬ ‫אני הגבר בבית, אני אגן על המשפחה שלי.‬
‫אז קניתי תשעה אקדחים.‬
‫החבאתי אותם ברחבי הבית.‬
‫תבינו משהו -‬ ‫אי אפשר להחביא אקדחים ברחבי הבית‬
‫ולא להריץ תרחישים דמיוניים בראש‬
‫שיצדיקו את העובדה שאתה מחביא אקדחים.‬
‫זה השלב שבו אתה מתחרפן.‬
‫הייתי בבית שלוש שעות לבד‬
‫והרצתי בראש תרחישים דמיוניים.‬
‫שיט!‬
‫ככה זה יהיה?‬
‫תשדוד אותי בדלת הקדמית?‬
‫בסדר.‬
‫אני אתן לך מה שאתה רוצה.‬ ‫אני אתן לך מה שאתה רוצה.‬
‫אני רק בודק לרגע את תיבת הדואר.‬
‫אקדח!‬
‫שיט!‬
‫ככה זה יהיה?‬
‫תשדוד אותי בשירותי האורחים?‬
‫בסדר.‬
‫אני אתן לך מה שאתה רוצה.‬
‫אני רק מנגב לרגע את התחת.‬
‫אקדח!‬
‫שיט!‬
‫ככה זה יהיה?‬
‫תשדוד אותי במטבח‬
‫בזמן שאני מבשל למשפחה שלי בחג ההודיה?‬
‫בסדר.‬ ‫בסדר.‬
‫אני אתן לך מה שאתה רוצה.‬
‫אני רק פותח לרגע את התנור‬ ‫ובודק מה שלום ההודו.‬
‫אקדח!‬
‫שיט!‬
‫ככה זה יהיה?‬
‫תשדוד אותי בסלון‬
‫בזמן שאני יושב על הספה מול האח ומאונן?‬
‫בסדר.‬
‫אני אתן לך מה שאתה רוצה.‬
‫אני רק יוצא רגע מהחשבון שלי ב-Porn Hub.‬
‫אקדח!‬
‫שיט!‬
‫ככה...‬
‫ככה זה יהיה?‬
‫אתה..‬
‫תשדוד אותי בחדר הכביסה בזמן שאני...‬
‫בזמן שאני מוציא את הבגדים מהמכונה‬
‫ומכניס אותם למייבש?‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, אנחנו...‬
‫לא, אני חייב לסיים את הקטע.‬
‫תנו לי לסיים.‬
‫זו הבדיחה שאני הכי אוהב.‬
‫אתה...‬ ‫אתה...‬
‫תשדוד אותי בחדר הכביסה‬
‫בזמן שאני מוציא את הבגדים מהמכונה‬ ‫ומכניס אותם למייבש?‬
‫בסדר.‬
‫אני אתן לך מה שאתה רוצה.‬
‫אני רק...‬
‫אני רק מכניס רגע דפי מרכך למייבש.‬
‫אקדח!‬
‫כן, החבאתי תשעה אקדחים ברחבי הבית.‬
‫ואז שדדו אותי במקום היחיד‬ ‫ששכחתי להחביא בו אקדח.‬
‫אז כל הזמן ששדדו אותי‬
‫ניסיתי להביא את השודד‬ ‫למקום שהחבאתי בו אקדח.‬
‫בחייך, אחי! פאק!‬
‫ככה זה יהיה?‬
‫לא בא לך להשתמש בשירותי האורחים?‬
‫בחייך, אני אנגב לך את התחת.‬ ‫אני אנגב לך את התחת, בבקשה!‬
‫בבקשה...‬
‫תשדוד אותי על בטן ריקה?‬
‫לא בא לך קצת הודו? יש בתנור.‬
‫לפחות תן לי לאונן רגע על הספה. בחייך, אחי.‬
‫אני לא גיי, אני רק רוצה ליהנות קצת.‬ ‫אל תהיה כזה.‬
‫אני רק אוציא את הבגדים מהמכונה‬ ‫ואכניס אותם למייבש.‬
‫בגללך הבגדים שלי יישארו לחים,‬ ‫בן זונה אנוכי!‬
‫אני מרשה לחברים הקרובים שלי‬ ‫לבוא אליי הביתה פעם בחודש.‬
‫פעם בחודש.‬
‫פעם בחודש נפגשים לערב משחקים אצלי בבית.‬
‫אני אגיד לכם את האמת.‬
‫אישית, אני לא אוהב את זה.‬ ‫אני לא סובל ערבי משחקים.‬
‫משחקים מוציאים מזוגות את הרע ביותר.‬
‫בייחוד בבית שלי, כי אנחנו תחרותיים מדי.‬
‫אנחנו משחקים מונופול,‬ ‫אבל אני לא אוהב את ההתנהלות שלנו.‬
‫אנחנו לא משחקים כמו שצריך.‬
‫אנחנו מאפשרים למשא ומתן‬ ‫לחרוג מגבולות המשחק.‬
‫ככה מתנהל משא ומתן.‬ ‫נגיד שאנחנו משחקים, ככה מתנהל משא ומתן.‬
‫"בסדר, אני ארשה לך לדרוך פעמיים‬ ‫בנכס שלי בלי לשלם,‬
‫אם תשלמי את הדו"ח שקיבלתי אתמול במציאות.‬
‫אם תסכימי...‬
‫עשינו עסק. את מבינה מה אני אומר?"‬
‫בפעם האחרונה ששיחקנו,‬ ‫התעצבנתי כי הנשים השתכרו.‬
‫כשנשים משתכרות...‬
‫נשים, אתן נעשות טיפשות כשאתן שותות.‬
‫יש לכן שתי רמות -‬
‫"לא שיכורה" ו"טיפשה".‬
‫אין שום דבר באמצע.‬
‫אתן מדלגות על כל הרמות בין לבין.‬
‫האפשרויות הן - "לא, אני לא משתכרת הערב",‬
‫או "אלוהים, אני שיכורה תחת!"‬
‫אלה שתי האפשרויות.‬
‫"אלוהים!‬
‫אני לא מאמינה שהשתכרתי ככה.‬
‫אחד הבתים מהמונופול תקוע לי בתחת".‬
‫"מה? מה אמרת?"‬
‫"אני שיכורה תחת!"‬
‫הן הרסו את המשחק, וניצחתי במשחק.‬
‫שלטתי במשחק המחורבן.‬
‫אני מודה שאני ילדותי‬ ‫כשאני משחק משחקי קופסה.‬
‫ילדותי מאוד.‬
‫כשמישהו דורך בנכס שלי, אני הופך לדי-ג'יי.‬
‫בכל פעם שמישהו דורך בנכס שלי.‬
‫תשלם! אתה צריך לשלם!‬
‫אשתי הייתה שיכורה.‬ ‫היא דרכה על הנכס שלי, וישר קפצתי -‬
‫תשלמי! את צריכה לשלם!‬
‫ראיתם פעם אישה שיכורה‬
‫משחקת אותה לא שיכורה,‬ ‫למרות שברור שהיא שיכורה?‬
‫היא הייתה כזה, "בסדר.‬
‫בסדר...‬
‫בקטנה, זה לא סיפור גדול.‬
‫כמה...‬
‫כמה... כמה אני חייבת לך?‬
‫כמה אני חייבת לך?"‬
‫הסתכלתי וקלטתי שאין לה כסף. "אין לך כסף!‬
‫תפסיקי לבזבז זמן. תחזירי את החייל שלך‬ ‫לקופסה ועופי מפה. הפסדת!‬
‫עופי מפה!"‬
‫"ככה זה יהיה? ככה אתה מתנהג לאשתך?"‬
‫"כן!"‬
‫זה משחק, אני רוצה לנצח.‬ ‫לקחתי את החייל שלה והעפתי אותו.‬
‫הוא עף לצד השני של החדר.‬
‫עופי מפה!‬
‫כל העלבונות שלי מוגבלים למונופול.‬
‫היא יוצאת מגבולות המשחק.‬
‫היא אומרת, "אתה רק רוצה לנצח? זה הכול?‬
‫אז אני רוצה לגמור לפעמים".‬
‫"מה?‬
‫מה?‬
‫מה הקשר? איך זה קשור למשחק הדפוק?"‬
‫פתאום ויין והארי קמים ועושים...‬
‫"היא לא גומרת איתו."‬
‫אמרתי, "איזה זין!"‬ ‫התעצבנתי ופוצצתי את המשחק.‬
‫"כולם החוצה! עופו לי מהבית!‬
‫החוצה!"‬
‫ויין והארי יצאו ואמרו, "נשבר לי‬ ‫מהבית הזה וכלבי השמירה המזויפים שלו".‬
‫כשהוא אמר את זה,‬
‫פתאום נפל לי האסימון.‬
‫מייד חשבתי לעצמי,‬
‫איפה היו הכלבים שלי כשנשדדתי? איפה...‬
‫היו הכלבים?‬
‫רצתי לבדוק את מצלמות האבטחה.‬
‫נשבע לכם באלוהים,‬ ‫ראיתי ארבע עיניים בארון עושות ככה...‬
‫הם ראו הכול. שמעתי אותם מדברים,‬
‫"לעזאזל, הם לוקחים הכול. ראית?‬
‫זה מגוחך. הם לא משאירים כלום.‬
‫מזל שכל הדברים שלנו כאן.‬ ‫המיטה והקערה שלך כאן?‬
‫חייבים כלב שמירה, אני לא מוכן לחיות ככה.‬ ‫מסוכן כאן".‬
‫בן זונה, אתה כלב שמירה!‬
‫צריך חברים כמו שלי.‬
‫יש לי חברים מדהימים.‬
‫אני באמת מאמין‬
‫שלא הייתי מגיע לאן שהגעתי‬ ‫ללא קבוצת התמיכה שלי.‬
‫החברים שלי תרמו המון להצלחה שלי.‬
‫לכן אני נאמן להם, לכן אני נשאר איתם.‬
‫בקיץ הטסתי אותם ליפן.‬
‫אמרתי, "בואו נעשה משהו שונה,‬ ‫נאמץ תרבות אחרת.‬
‫"המילה 'לא' כבר לא קיימת".‬
‫הם אמרו, "אחלה, נלך על זה". טסנו ליפן.‬
‫איך שהגענו ליפן,‬ ‫הם רצו לבקר בפארק שעשועים.‬
‫אם אתם מכירים אותי ועוקבים אחריי,‬ ‫אתם יודעים שאני לא אוהב פארקי שעשועים.‬
‫אבל אמרתי שהמילה "לא" לא קיימת,‬ ‫והתכוונתי לזה.‬
‫הלכנו לפארק שעשועים ביפן.‬
‫כשרק הגענו, אני מודה, נדהמתי.‬
‫זה היה מדהים.‬
‫למה נדהמתי? כי אני...‬
‫הייתי האדם הכי גבוה בפארק.‬
‫זה סיפור אמיתי.‬
‫קראו לי גודזילה.‬
‫התחלתי לחלק עצות, אמרתי לאנשים לשתות חלב,‬ ‫לאכול ירקות, דברים שבחיים לא אמרתי.‬
‫עמדנו בתור לרכבת ההרים.‬ ‫שוב, אני לא אוהב רכבות הרים.‬
‫אבל אמרתי שהמילה "לא" לא קיימת,‬ ‫והתכוונתי לזה.‬
‫עלינו לרכבת ההרים,‬
‫והבנתי כמה אנחנו מפונקים.‬
‫אנחנו מפונקים מאוד.‬
‫למשל, כשהולכים לפארק שעשועים‬ ‫ועולים לרכבת ההרים,‬
‫מצפים לשמוע "קליק" כשנחגרים.‬
‫ככה אתה יודע שהכול נעול.‬
‫כן!‬
‫קדימה, יוצאים לדרך! אני מוכן!‬
‫ביפן אין "קליק".‬
‫סגרו עליי את המושב, אבל יכולתי להזיז אותו.‬
‫לא שמעתי קליק. זה לא עשה קליק. אין קליק!‬
‫הסתכלתי אחורה וראיתי כמה יפנים במעבר.‬
‫אמרתי, "היי, זה לא עשה קליק".‬
‫אישה אחת שלפה מצלמה והתחילה לצלם.‬
‫אמרתי, "כלבה, לא. לא מתאים עכשיו.‬
‫לא מתאים עכשיו. זה רציני."‬ ‫בחור יפני התקדם במעבר.‬
‫אותתי לו, אמרתי, "היי, זה לא עשה קליק.‬ ‫לא שמעתי קליק. לא היה קליק".‬
‫הרגע הכי מפחיד בחיים שלי.‬
‫הוא הסתכל לי בעיניים. המבטים שלנו הצטלבו.‬ ‫הוא אמר,‬
‫"מרגש כל כך!‬
‫מרגש כל כך!"‬
‫אמרתי, "מה?‬ ‫מה אמרת?"‬
‫"מרגש כל כך!"‬
‫היא התחילה לזוז. רכבת ההרים התחילה לזוז.‬
‫אני לא יכול לקפוץ החוצה מגובה כזה,‬ ‫אז אני כורך את היד סביב המוט.‬
‫אמרתי, "אלוהים, לא ככה. לא הבאת אותי ליפן‬
‫רק כדי שזה ייגמר ככה, נכון? אל תהיה כזה".‬
‫הרכבת יוצאת לדרך.‬
‫כשהרכבת יוצאת לדרך, הקיבה שלי מייד צונחת‬
‫לתחת שלי. מייד!‬
‫הפופיק שלי וחור התחת שלי נגעו זה בזה, ככה.‬
‫התחלתי להפליץ ולגהק.‬
‫"אלוהים, אני אמות!‬
‫אני בטוח, אני אמות עכשיו!"‬
‫התברר...‬
‫שיש רק תחנה אחת. זו הייתה חשמלית.‬
‫זו הייתה ההסעה לרכבת ההרים.‬ ‫אף אחד לא אמר לי את זה.‬
‫לא מתקשרים ביפן.‬
‫רכבת ההרים נקראה "מרגש כל כך!"‬ ‫מרגש כל כך!‬
‫הגענו לרכבת ההרים‬ ‫וכולם צעקו, "מרגש כל כך!"‬
‫אמרתי, "ממש לא!‬
‫אתם לא רואים שמרוח לי חרא על הגב?‬ ‫חרבנתי על עצמי!‬
‫תוציאו אותי מפה!"‬
‫היה לי קשה מאוד ביפן. קשה מאוד.‬
‫היה לי קשה ביפן כי לא היה לי מתורגמן.‬
‫אף אחד לא אמר לי שצריך מתורגמן.‬
‫כשהגעתי והבנתי שאני צריך מתורגמן‬ ‫אמרתי, "לא משנה, מאוחר מדי. אני אסתדר".‬
‫היה לי קשה מאוד כי אני לא אוכל פירות ים.‬ ‫אני אלרגי לפירות ים.‬
‫ביפן אוכלים פירות ים בכל מקום.‬
‫אתה לא רוצה לצאת גזען,‬ ‫אתה לא רוצה לצאת שמוק,‬
‫אבל יוצא שאתה מתנהג כמו שמוק גזען בטעות‬ ‫כשאתה מנסה לתקשר,‬
‫כי אתה לא מדבר את השפה,‬ ‫אז אתה פשוט מחקה את תנועות הידיים שלהם.‬
‫זה הדבר הכי גזעני שעשיתי בחיים.‬
‫"עוף, עוף..." נו כבר!‬ ‫אני לא מצליח להתכופף מספיק. "עוף...‬
‫עוף."‬
‫ראיתי את עצמי במראה והתבאסתי על עצמי.‬
‫אלוהים, קווין, תסתכל על עצמך.‬
‫היה לי חטיף סניקרס, אכלתי אותו ארבעה ימים.‬
‫לקחתי ביס והחזרתי לכיס.‬
‫הייתי חלש, הייתי חלש נורא.‬
‫"אני רעב, אני חייב לאכול."‬
‫החברים שלי רצו לצאת בלילה האחרון.‬ ‫אמרתי, "אי אפשר, אני גוסס.‬
‫"לכו בלעדיי. אני רוצה ללכת לישון,‬ ‫להתעורר, לעלות לטיסה ולאכול.‬
‫זה כל מה שאני רוצה".‬ ‫הם הלכו, אני נשארתי.‬
‫התעוררתי באמצע הלילה, כאבה לי הבטן מרעב.‬
‫התקשרתי לדלפק הקבלה.‬
‫אישה ענתה לטלפון ואמרה,‬ ‫"שלום, קבלה. איך אפשר לעזור?"‬
‫זו הפעם הראשונה ששמעתי מישהו‬ ‫מלבד החברים שלי מדבר אנגלית ביפן.‬
‫הגבתי כמו טום הנקס ב"להתחיל מחדש".‬
‫התחרפנתי לגמרי.‬
‫עוף!‬
‫בבקשה, עוף!‬
‫היא אמרה, "אדוני, תירגע.‬
‫מה מספר החדר?"‬
‫"אני לא יודע."‬
‫היא אמרה, "תסתכל על הטלפון.‬ ‫מספר החדר רשום על הטלפון".‬
‫"בסדר. אני...‬
‫אני בחדר...‬
‫קו, קו, מקף, איקס, בית.‬ ‫אני לא יודע איך קוראים את זה!‬
‫זה נראה כמו בניין נטוש בלי חלונות‬ ‫שעשוי מבמבוק. אני לא יודע.‬
‫מרגש כל כך! אני לא יודע.‬
‫הצילו!"‬
‫הבנת? הבנת את הבדיחה?‬ ‫כי המספרים שלהם משונים. הבנת?‬
‫הרגשתי שהיית צריך לצחוק יותר.‬ ‫הצחוק שלך לא היה...‬
‫חזק מספיק.‬
‫כמעט זרקתי את המיקרופון‬ ‫על הראש שלך, אדוני.‬
‫אני אוהב לטייל בעולם.‬
‫אני אוהב לקחת את הילדים שלי‬ ‫למקומות שלא חשבתי שאוכל לקחת אותם.‬
‫בכל שנה בתקופת החגים‬ ‫אני לוקח את הילדים שלי לאספן.‬
‫אל תחשבו שאנחנו נוסעים לאספן‬ ‫כי אנחנו יודעים לעשות סקי.‬
‫אנחנו לא יודעים!‬
‫פשוט נחמד שאנחנו השחורים היחידים שם.‬
‫זה נראה נהדר, נראה ממש טוב.‬
‫בנסיעה האחרונה שלנו‬
‫עשיתי תאונה במסלול למתחילים.‬
‫אני מנסה ללמוד לגלוש.‬
‫במסלול למתחילים‬
‫לא נותנים לך מוטות סקי.‬ ‫לוקחים ממך את המוטות.‬
‫למה? כי הם רוצים‬ ‫שתתאמן על פניות ועל נפילות.‬
‫אני במסלול למתחילים,‬ ‫ודוחפים אותי במורד המדרון.‬
‫אני בתנוחת סקי, כן?‬
‫אני גולש. בזווית העין‬ ‫אני רואה ילד מגיע מהכיוון הזה.‬
‫אני לא טוב במתמטיקה,‬
‫אני לא טוב במתמטיקה, אבל אני יודע‬
‫שאם הוא ימשיך להתקדם לפה‬ ‫ואני אמשיך להתקדם לשם,‬
‫אנחנו נתנגש אחד בשני איפשהו באמצע.‬
‫אני מתקרב וחושב, "אני תכף מתנגש בו".‬
‫המדריך שלי מתחיל לצעוק, "תיפול!‬
‫תיפול!"‬ ‫אני לא מצליח.‬
‫אני לא מצליח. לא לימדו אותי, אני לא נופל.‬
‫עכשיו אני צריך להחליט -‬
‫לדרוס את הילד ולהמשיך לגלוש,‬
‫או להיות גיבור?‬
‫בחרתי לשחק אותה גיבור.‬
‫התקרבתי לילד ותפסתי אותו.‬
‫כשתפסתי את הילד,‬ ‫חשבתי שהמשקל יגרום לי לעצור,‬
‫אבל מה שקרה זה שהתרוממנו קצת‬
‫והתחלנו לרדת במדרון חדש, אבל זה...‬
‫זה היה הדבר האמיתי,‬ ‫זה לא היה המסלול למתחילים.‬
‫ידעתי שזה רציני‬
‫כי כשהתחלנו לגלוש במדרון, מישהי‬ ‫התחילה לצעוק, "הוא תפס את התינוק שלי!"‬
‫חשבתי, "זה לא טוב. זה לא טוב בכלל".‬
‫אמרתי, "אלוהים, בבקשה שזה לא תינוק לבן.‬ ‫רק לא תינוק לבן".‬
‫כי לא ראיתי את התינוק,‬ ‫התינוק לבש חליפת סקי.‬
‫הרמתי את המסכה, וראש יפני קטן קפץ החוצה.‬
‫התינוק הזה אמר, "מרגש כל כך!"‬
‫אלוהים.‬
‫נלחצתי. השארתי את התינוק שם והתחפפתי.‬
‫בנסיעה האחרונה שלנו התעצבנתי‬
‫כי הזמר סיל‬ ‫הופיע בשבוע השחור שלי.‬
‫התעצבנתי. זה השבוע השחור שלי.‬
‫כבר ארבע-חמש שנים אני בא לפה בשבוע הזה.‬
‫מאוד אנוכי ולא מתחשב מצידך‬ ‫להופיע פה בשבוע השחור שלי, סיל.‬
‫הוא אמר, "על מה אתה מדבר?‬ ‫אין לך בעלות על השבוע הזה.‬
‫אמרתי, "ועוד איך שכן! יש לי!"‬
‫הוא אמר, "לא ידעתי שאתה עושה סקי".‬ ‫אמרתי, "למה נראה לך שאני כאן?"‬
‫הוא אמר, "באיזה הר אתה גולש?"‬ ‫אמרתי, "באיזה הר אתה גולש?"‬
‫הוא אמר, "באטרמילק, ההר הגדול".‬
‫אמרתי, "נתראה שם".‬
‫באתי למדריך שלי ואמרתי, "אחי, סיל כאן,‬
‫והוא מנסה לגנוב את השבוע השחור שלי.‬
‫קח אותי ואת המשפחה להר באטרמילק".‬
‫המדריך לקח אותנו להר באטרמילק.‬ ‫כשהגענו, הוא דיבר איתנו בכנות.‬
‫הוא אמר, "אין לכם מה לחפש פה".‬
‫הוא אמר, "ההר הזה מתקדם מדי בשבילכם.‬
‫אתם לא יודעים לתמרן. אם תגלשו ישר, תמותו.‬
‫צריך לזוז מצד לצד,‬ ‫לגלוש בזיג-זג במורד ההר".‬
‫אמרתי, "מושלם. אתה ראשון,‬
‫ואז אני, ואז הבן שלי,‬ ‫ואז הבת שלי, ואז אשתי".‬
‫חשבתי, "אם מישהו ייפול, הוא ייפול עליי.‬
‫ככה אני אשמור על המשפחה שלי".‬ ‫זה מה שחשבתי, בסדר?‬
‫התחלנו לגלוש במורד ההר.‬
‫כל מה שהוא אמר התגשם.‬ ‫אנחנו גולשים בזיג-זג.‬
‫פתאום משב רוח מכה לי בפנים.‬
‫אני מסתובב.‬
‫אני לא רואה את הבן שלי. אין לי מושג...‬
‫איפה הבן שלי.‬
‫הסתובבתי בחזרה והמדריך אמר,‬
‫"אלוהים, הבן שלך גולש במסלול ישר.‬ ‫אני אתפוס אותו".‬
‫אמרתי, "לא. בשום פנים ואופן.‬
‫הוא בחר בזה. הוא בחר במוות.‬
‫זו הבחירה שלו.‬
‫אתה לא תלך להציל אותו ותנטוש אותנו.‬
‫לפני שנבין מה קורה‬ ‫אני אוכל את התחת של אשתי כדי לשרוד."‬
‫אשתי אמרה, "אני עדיין לא אגמור".‬
‫"אולי תשתקי? תסתמי את הפה!‬
‫הבת שלי עשתה...‬
‫"תשתקי! כולם לשתוק!"‬
‫פתאום סיל מגיע ממעלה ההר.‬
‫סיל אומר, "אני אציל אותו!"‬
‫הקהל מתחיל להריע,‬
‫השירים שלו מתנגנים ברקע.‬ ‫אין לי מושג איפה היו הרמקולים.‬
‫אני עצבני!‬
‫אמרתי למדריך שלי,‬
‫"גבר, תביא אותי למרגלות ההר.‬
‫סיל מנסה לנצח אותי בשבוע השחור שלי".‬
‫אנחנו מגיעים למרגלות ההר,‬ ‫וסיל הרים את הבן שלי על הכתפיים.‬
‫אנשים מתגודדים סביבו ומריעים.‬
‫אני עצבני! עצבני!‬
‫סיל!‬
‫תחזיר לי את הבן שלי! תחזיר אותו מייד!‬
‫הוא אמר, "אתה צריך להודות לי.‬ ‫הצלתי את החיים של הבן שלך".‬
‫אמרתי, "אף אחד לא ביקש ממך.‬ ‫הייתי מוכן לחיות עם ההשלכות.‬
‫תחזיר לי את הבן שלי מייד!"‬
‫הוא אמר, "אל תדבר אליי ככה‬ ‫מול האנשים האלה".‬
‫אמרתי, "לכו תזדיינו כולכם!"‬
‫סיל הוריד את המגלשיים בלי להשתמש בידיים.‬
‫הוא נעמד בעמדת קרב.‬
‫ניסיתי לחקות אותו, אבל לא הצלחתי.‬
‫בסוף נשענתי על הצד כמו מייקל ג'קסון‬
‫בקליפ של "סמות' קרימינל".‬
‫הקהל חשב שעשיתי את זה בכוונה, ועשה...‬
‫הוא אמר, "אם תקלל אותי שוב,‬ ‫אני אכסח אותך".‬
‫אמרתי, "לך תזדיין!" הוא אמר, "לך תזדיין!"‬
‫כשהוא אמר את זה, טיפת רוק ניתזה לו מהפה‬
‫ונחתה על המצח של אשתי. אשתי עשתה...‬
‫"אני גומרת!"‬
‫היה אחלה. אני קווין הארט, לעזאזל!‬
‫אני מעריך את האהבה. תודה רבה.‬
‫אני מת עליכם!‬
‫אני אוהב אתכם!‬
‫ותאמינו לי, אני אחזור!‬
‫תודה.‬