Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det er showtime. Kjære?
-Kjære, jeg stikker. -Kommer.
-Greit. -Ser deg senere.
Elsker deg.
Det er showtime.
Showtime, bror.
Snakkes på andre siden.
Gjør greia di.
-Ha et bra show, Kev. -Takk.
Vi tar en taxi.
-Flott. -Kom igjen.
Mamma, jeg vet du passer på. Jeg skal gjøre deg stolt.
Vi ber i ditt navn, amen.
Showtime!
Den siste vitsen min gikk viralt!
Faen, London, dere kan bedre enn det.
Dere bør lage noe forbanna lyd.
Jeg spør dere igjen.
Er det noe forbanna liv her?
Velkommen til "Irresponsible"-turnéen.
Vi skal ha det gøy.
Den heter "Irresponsible" av flere grunner.
De kommer vi inn på etter hvert.
Jeg vil ikke kaste bort tiden.
Når jeg først er her, er det like greit å komme til saken.
La oss bare komme til saken. Ok?
La oss prate om det første uansvarlige jeg gjorde i år.
Det...
Det første uansvarlige jeg gjorde i år involverer barna mine.
Barna mine fersket meg og kona mi i senga. Vi begynner...
Vi begynner der.
Det er ingen forsiktig måte å si det på. Så jeg kjører bare på.
Begge barna ferska oss i knulling.
Den ene hadde ikke vært så ille, men det var begge.
Sønnen min så oss først.
Jeg så ham da han så oss,
fordi han ropte på søsteren. "Kom hit! Kjapp deg!
Kom hit!"
Jeg kunne ikke bli sint heller.
Jeg kunne ikke bli sint for at de kom på inn rommet mitt
på grunn av min egen regel.
Jeg liker ikke låste dører.
Ikke lås døren. Det verste for en forelder
er å ikke kunne gå inn på barnets rom når man vil.
Ikke lås den jævla døren!
Spesielt datteren min. Jeg sa: "Låser du døren,
kommer jeg til å sparke den ned. Ikke lås døren igjen!"
Jeg går til rommet hennes, døren er låst.
Jeg sa: "Sa jeg ikke at jeg kom til å sparke ned døren?
Hun sa: "Vent, jeg er nesten ferdig."
Herregud!
Jeg tenkte det verste.
I mitt hode lagde hun kokain. Det er det jeg tror.
Det må være det.
Vet dere hvorfor jeg tror det verste?
Fordi jeg vet hva jeg gjorde som barn
da jeg var på rommet mitt med døren låst.
Var jeg på rommet med døren låst,
drev jeg alltid med det verst mulige på andre siden av døren.
Hver gang mamma buste inn på rommet, sann historie,
hadde jeg alltid pikken i hånda. Hver gang, jeg sverger.
Hva gjør du, gutt?
En gang hadde jeg pikken i ene hånda
og fyrstikker i andre.
Vet ikke hva som skulle skje, men hun kom akkurat tidsnok.
Jeg sa at det nesten ble en heit pikk på badet.
Jeg skulle sette fyr på pikken.
Det verste med at barna ferska oss,
er at det var i en stilling hvor vi ikke kunne late som.
Noen stillinger kan man spille videre på.
Det er mange par her i kveld.
Jeg ser deg og dama di.
Hvis dere har sex
mens dama di ligger på siden, og barna stormer inn,
da kan du sette deg opp og late som dere ser på TV.
Hei!
Stikk av. Ikke kom tilbake før vi er ferdig med å se TV.
Er du virkelig god,
og nedre halvdel er tildekket,
kan du fortsette å knulle mens du snakker.
Hei!
Kom dere til helvete ut av rommet.
Ikke kom inn på rommet.
Dama prøver å snakke:
"Ikke kom inn hit.
Dette er favorittdelen min i showet."
Dere kan late som.
Misjonær, du kan bare late som.
Dere har sex i misjonærstilling, og barna buser inn.
Du trenger bare kollapse over dama di.
Lat som du sover. Barn er dumme, de tror på det.
Hysj!
Doggystyle er vanskelig.
Kliss naken doggy midt i senga.
Den er vanskelig å ro vekk. Dere er tatt...
Hva gjør man? Hva...
Hva gjør man?
Å, faen!
Dere har ett trekk.
Ett trekk.
Lat som dere spiller amerikansk fotball.
Hut, hut!
Stikk av. Vi spiller fotball.
Vi skal spille mot et par nede i gaten. Ut med dere.
Min største frykt var
at barna mine ville snakke om hva de hadde sett.
Kjære Gud.
Ikke la barna mine snakke med meg om det de hadde sett.
Jeg er tilhenger av å la ting ligge til de forsvinner.
Jeg liker ikke å snakke om ting. La det ligge til det forsvinner.
Jeg går ned og ser sønnen min på kjøkkenet.
Sønnen min ga meg et blikk
som sa han ville snakke om det han nettopp hadde sett.
Jeg ga ham et blikk tilbake som sa: "Faen ikke spør meg
om det du så."
Jeg visste at han ikke ville spørre,
fordi han havnet i trøbbel på skolen nylig.
Jeg måtte ta fra ham telefonen. Det verste du kan gjøre mot et barn.
Å ta fra dem telefonen er ødeleggende for barnets livsstil.
Da jeg tok telefonen hans,
forvandlet han seg til et narkis øyeblikkelig.
Øyeblikkelig! Jeg sa: "Gi meg telefonen.
Du får ikke telefonen før du oppfører deg."
Jeg tok telefonen. Han brøt sammen.
Ha sa: "Kom igjen, pappa, ikke vær kjip'a."
Han begynte å bevege på seg. "Ikke vær kjip'a, pappa."
Han sa: "Ta foten min i stedet.
Ta foten min." Hva?
"Gi meg den jævla telefonen."
"Du får den tilbake når du skjerper deg."
Da jeg tok telefonen, sa jeg til meg selv: "Vet du hva?
Jeg må se på telefonen.
Jeg må se hva sønnen min har snakket om på telefonen sin."
Som forelder er det uansvarlig å ikke vite hva som er på telefonen til sønnen min.
Jeg må sjekke telefonen, men jeg har ikke koden.
Ikke fingeravtrykket, eller ansiktsgjenkjenning, ingenting.
Jeg må tilbake til den lille rakkeren og be ham åpne telefonen.
"Tast inn koden så jeg kan se hva du har snakket om."
Uten å blunke svarer sønnen min: "Nei, det gjør jeg ikke."
Hva?
"Tast inn koden før jeg skamslår deg, for faen." Jeg sa det.
Jeg sa det.
Han la på sprang.
Som om han ikke bodde der.
Som om han ikke ville sitte ved middagsbordet om ti minutter,
"Jeg løper ikke etter deg.
Gi meg koden før jeg sparker deg i ryggen."
Jeg sverger, fra underetasjen
hørte jeg: "Faen ta deg!"
Jeg skal drepe ham.
Jeg løper ned, griper sønnen min i halsen
og begynner å kvele dritten av ham.
"Hva faen sa du til meg?"
Han fikk ikke puste. Han bare...
Han sa:
"Det er koden! Koden er 'faen ta deg'".
"Det er en bra kode, sønn.
Hvordan staver du det?
Jeg klorte opp nakken din. Beklager.
Jeg kjøper en høyhalset genser så du ikke må gå på skolen slik.
Unnskyld."
Barna begynner å bli store.
Datteren min er 13, sønnen min er ti.
Jo eldre de blir, jo mer eskalerer kranglene.
Jeg hørte dem banne til hverandre her om dagen.
Det fikk meg til å le.
Hvis du som forelder ikke tror at barna dine banner,
er du dum.
Regla kommer så snart du er ute av huset.
Faen, dritt, pikk, fitte, rasshøl, hurpe.
Det passer ikke engang sammen. De sier alt samtidig.
Jeg hørte datteren min gi min sønn det glatte lag.
Jeg ligger og sover på sofaen.
Hun klikker.
"Jeg er lei av dritten din, Hendricks.
Kødder du med meg, banker jeg deg."
Jeg sa: "Faen. Vent litt.
Hva faen er det som skjer der inne?"
Jeg ville ikke avsløre meg, for jeg ville høre hva sønnen min svarer.
Jeg ville høre min sønns motsvar.
Sønnen min er helt lik som meg da jeg var barn.
Vi er identiske, helt like.
Sønnen min er en drittunge.
Skikkelig drittunge.
Dette er hva han svarte. Han sa:
"Ærlig talt, hva så, ingenting. Så hvorfor snakker vi om det? Ok."
Hva?
Han løp unna som han hadde vunnet.
Ok.
Til hans forsvar, så har han det tøft.
Jeg vet ikke hva det er med søstre og yngre brødre.
Storesøstre elsker å plage småbrødre.
Jeg vet ikke hvorfor, det er bare sånn.
Hun dro ham ned trappen her om dagen.
Jeg bare hørte det.
Jeg hørte min sønn si: "Herregud, ikke igjen."
Jeg hørte bare trinnene. Men hun er tøff.
Hun er ikke jentete.
Hun er en liten guttejente. En tøff jævel.
Hun fikk mensen for ikke så lenge siden. Tok som en mester.
Hun trakk bare på skuldrene.
Jeg var nervøs, for jeg visste det kom.
Jeg så tegnene. Følelser over alt. Jeg forberedte meg som om det var et jordskjelv. Jeg gikk ut...
Jeg kjøpte en haug med nødbind, la dem i jakkelommer, ranselen hennes.
Jeg var redd for at hun skulle få blodræv på skolen.
Det var det jeg fryktet.
Får man blodræv, må man flytte.
Du kan ikke sende barnet tilbake til skolen.
Du må finne en ny skole, du må flytte.
Det er masse utgifter knyttet til det problemet.
Hun kom ned, tok meg på senga. "Pappa, jeg har fått mensen." Jeg fikk panikk.
"Faen!
Nå? Skjer det nå?"
Hun sa: "Det renner noe ned beinet mitt."
Alle forberedelser forsvant ut vinduet.
Jeg sa: "Gå på kjøkkenet og drikk en liter melk. Kjapp deg.
Det fryser blodet." Vet ikke hvor jeg fikk det fra.
Jeg dro det ut av ræva.
Jeg åpnet et bind som det var en granat.
Jeg bommet! Det klistret seg til fjeset hennes.
Det var en fæl situasjon.
Vet dere hva jeg elsker mest med barna mine?
Jeg elsker at de ikke gjør livet mitt mer stressende.
Jeg stresser nok som det er.
Jeg er i mitt andre ekteskap.
Det er stressende i seg selv.
For dette ekteskapet må fungere.
Det må!
Du vil ikke ha ekteskap tre, fire og fem.
Når du kommer til det punktet, leter du ikke etter kjærligheten.
Du leter etter en dødskompis.
Du leter etter noen å dø med.
Skal vi dø sammen? Ja eller nei?
Vil du dø med meg?
Det sprøe med ekteskapet mitt er at det er på utstilling.
Alle kan se det, alle kan dømme det.
Jeg gir faen. Bryr meg ikke.
Det er senga jeg har redd opp, jeg ligger i den.
Det får meg til å le når folk tror de lever mitt liv.
Som om de går i mine sko.
Det gikk dårlig med meg og ekteskapet. Alle hadde en mening.
Kevin Hart gjorde det igjen. Han dreit seg ut igjen.
Jeg vil avklare noe her og nå. Jeg dreit meg ikke ut igjen.
Ok? I mitt første ekteskap, ba jeg om skilsmisse.
Det betyr at jeg valgte å dra. Jeg tok en god beslutning
for meg og mitt liv. Det er ikke å drite seg ut.
Det er å gå videre. Ok?
Denne gangen dreit jeg meg ut.
Ja, dette var å drite seg ut.
Men jeg liker ikke at folk tror at man planlegger det.
Ingen planlegger å drite seg ut.
Det er derfor det heter det.
Du går ikke ut og tenker at dette er en perfekt dag for å drite seg ut.
Jeg...
Jeg skal drite meg ut hele dagen.
Det er drite seg ut-vær i dag.
Det er ikke sånn det skjer!
Det viktige er å lære av det.
Du må ta lærdom av utdriting.
Det første jeg lærte,
er at det som skjer i Vegas,
ikke blir i Vegas!
Ikke tro på det!
Den reklamen er en jævla løgn. Den burde fjernes fra TV-en.
For første gang i livet måtte jeg se meg selv i speilet.
Måtte se i speilet. Ha en samtale med meg selv.
Faen heller, Kevin.
Hva driver du med?
Du er nesten 40 år, og du driver fortsatt med den samme dumme dritten.
Bli voksen!
Denne erkjennelsen betød at jeg måtte dra hjem,
få kona til å føle seg trygg,
og forstå at jeg var ferdig med å gjøre dumme ting.
Da havnet jeg i en tung "rævslikker"-modus ovenfor kona.
Det er et fælt sted, karer.
Vet ikke om dere har vært der, men det er et jævlig sted.
Du gjør det samme hver dag.
"Ja, ja, ja, alt for deg." Det er alt du gjør.
"Ja, ja, jeg skal gjøre det.
Jeg gjør det, gjør det, gjør det." Hver dag.
Når det er sagt,
du kjemper nå for din kvinnes trygghet.
Når du prøver å kjempe
for at dama di skal føle seg trygg, ender man med å bli usikker som mann.
Man begynner å tvile på seg selv.
Er hun lykkelig?
Er hun tilfredsstilt?
Er sexen fremdeles bra?
Jeg skal spørre. Nei.
Spør jeg, virker jeg svak. Selvransakelsen starter.
Sann historie.
Jeg gikk ut, kjøpte et speil,
hang det i taket uten grunn. Det var tirsdag, sann historie.
Du gjør ikke slikt på tirsdager.
Det er en helgeting. Ikke en tirsdagsting.
Det gikk fint helt til jeg så meg selv i speilet
mens vi knullet. La meg fortelle dere noe.
Uansett hvordan du tror du ser ut når du knuller,
jeg lover deg, du ser ikke sånn ut.
Jeg lover deg.
Jeg snakker ikke om å posere foran speilet.
Jeg snakker om et uventet glimt
av deg selv i det jævla speilet.
Jeg så undersiden av føttene mine.
Jeg har aldri blitt kvalmere
av meg selv,
enn da jeg så føttene mine.
Føttene var svarte som faen. Hvor hadde jeg vært?
Brukte jeg ikke sko i dag? Herregud!
Jeg ville aldri knulla noen med slike føtter! Det er ekkelt!
Ryggen var askegrå, det var kviser på rumpa.
Når ble ræva mi slik?
Jeg hadde ræva full av meslinger uten å vite det.
Jeg ringte legen umiddelbart.
Dere må fikse dette.
Jeg har kviser på rumpa, det er ekkelt.
Når man opplever usikkerhet, spesielt når det gjelder sex,
vender alle menn seg til samme sted.
Alle menn her har tydd til porno en eller annen gang.
Det dummeste man kan gjøre.
La meg fortelle hvorfor.
Vi gir ikke folk som driver med porno nok anerkjennelse og respekt.
De er profesjonelle skuespillere.
Det er jobben deres.
Du kan ikke bare se på sånt, og så gå hjem og gjøre det.
Det er som å se en karate-film, gå ut, havne i slåsskamp,
og be alle flytte seg for du skal sparke jævelen i hodet.
Du klarer ikke det.
Det er det samme med porno.
Dette er ikke hypotetisk.
Jeg har vært der. Gjort det. Prøvd det.
Jeg så porno med kona. Prøvde å gjøre det jeg så.
Jeg var nervøs.
Jeg hadde en samtale med meg selv. Skal jeg gjøre det?
Skal jeg gjøre det? Skal jeg prøve?
Jeg har snille-Kevin her. Slemme-Kevin her.
Snille-Kevin dukket opp med kakibukser og v-hals.
Han sa: "Absolutt ikke.
Snakk med henne først."
Så kom slemme-Kevin.
Slemme-Kevin hadde på skinnbukser og helsetrøye.
Han gjorde slik.
Slemme-Kevin sa: "Skal du høre på en fyr med kakibukser? Nei!"
Han sa: "Så gjør det!"
Plutselig spyttet jeg på kona.
Rett i panna.
En klyse midt i panna.
Det ble pinlig stille. Ingen sa noe. Det var stille.
Plutselig sa hun: "Du spytta på meg, for faen!"
Helt motsatt reaksjon enn dama i pornoen.
Hun ble helt vill da det skjedde. Hun bare:
"Spyttet gjør meg kåt!
Spyttet får meg til å komme."
Jeg tenkte: "Det er sånn man får dem til å komme.
Man må spytte dem rett i panna. Jeg har gjort det feil hele tiden."
Jeg sa til henne: "Du gjør det feil.
Du må gni det inn. Det er slik du kommer".
Jeg måtte gå og hente en våtserviett.
Tørke henne. Det var flaut.
Da jeg krøp tilbake i senga, ville hun snakke om det.
Hva sa jeg? Jeg liker ikke å snakke.
La det ligge til det forsvinner.
Jeg vil ikke snakke om det. Med en gang jeg kom i senga,
sa hun: "Spyttet du nettopp på meg?"
Jeg løy nesten.
Selv om jeg vet at hun vet at jeg vet at jeg gjorde det, løy jeg nesten.
Grunnen er at slemme-Kevin dukket opp igjen.
Slemme-Kevin sa:
"Si det var en lekkasje i taket." Jeg sa: "Kom deg...
...til helvete bort, slemme-Kevin."
Ja.
Jeg spyttet på deg.
Hvorfor? Jeg vet ikke.
Jeg så på porno, så noe, prøvde det.
Hun sa: "Kevin, det er greit at du ser på porno.
Ikke vær dum nok til å ta ting du har sett med hjem."
Hun fortsatte: "Jeg ser ofte på porno.
Jeg prøver ikke de greiene med deg."
Jeg sa: "Vent litt, for faen.
Når ble dette et horehus?
Hva faen mener du med at du ser på porno?
Hva faen ser du på?"
Hun bare: "Alt."
Jeg ble såret.
Grunnen til at jeg ble såret
er at jeg ikke klarte å skille stoltheten min fra virkeligheten.
Det er et problem alle menn har.
Virkeligheten er at om hun vil se porno, kan hun det.
Hvis jeg vil, så kan jeg. Det er sånn det burde være.
Men stoltheten min lot det ikke være slik.
Stoltheten min ville vite hva hun så på.
Jeg vil se det.
La meg se det med mine egne øyne.
Hun sa: "Vil du se det?"
La meg se det.
Hun hentet dataen, åpnet den.
Hun sa: "Pornosøkene mine ligger i cookies.
Du må bare søke i cookies."
Jeg sa: "Du bør hente et glass melk,
for jeg skal spise alle cookiesene.
Jeg ble såret i hjertet av det jeg så.
Fordi pornosøkene hennes var motsatt av den jeg er.
Alt jeg så var stort.
Alt var stort.
Store baller kaller, store køller på store svarte,
store kuker og luker. Hva faen er det som skjer?
En av sidene var ikke porno engang. Det var høye menn som gjorde ting.
De skiftet lyspærer, satte ting på hyller,
hang opp bilder. Hva slags syke greier er dette?
Hun sa: "Du kan ikke gjøre sånt, jeg liker sånt."
Etter det dro jeg og kjøpte en gripepinne. Kjenner dere til dem?
De har en klo man kan gripe ting med.
Jeg kjøpte en. Jeg sa ingenting.
Jeg la den under senga,
ventet til neste gang vi hadde sex.
Jeg sa: "Bilde over senga er skjevt." Hun sa...
"Ikke tenk på det, vi kan få noen til å fikse det."
Jeg bare: "Eller ikke." Og jeg...
Jeg tok frem pinnen.
Hun bare...
Liker du den dritten? Liker du det?
Det jeg prøver å si er at gripepinnen reddet ekteskapet mitt.
Det er viktig å forstå at man går gjennom nivåer i livet.
Det er mange nivåer.
Når du går gjennom nivåene,
bare forstå dem, for faen, og bli en bedre person.
Jeg skal fortelle dere noe.
Tar dere med noe fra denne kvelden, ta med dere dette.
Mange mennesker forsøker å leve et perfekt liv.
Jeg synes det er dumt.
Det er fordi man aner ikke
hva perfeksjon er,
før man har erfart ufullkommenhet.
Poenget er at man bør omfavne sine mangler og tabber
fordi det hjelper deg å bli den du skal være.
Ikke røm fra dritten. Omfavn det og bli bedre.
Det er mitt budskap.
Så...
...nå...
...er vi på et nytt nivå.
Vi har nettopp fått barn.
For ni måneder siden. Kenzo Kash Hart. Takk.
Far til tre nå.
Her er greia.
Folk trodde jeg tullet da jeg snakket om det, men nei.
Jeg visste ikke om jeg ville ha et barn til.
Jeg følte jeg hadde klart det.
Jeg fikk i pose og sekk.
Jeg fikk en gutt. Jeg fikk en jente. Vi er gift.
Mine barn er dine barn. Du har barn.
De er dine barn.
Hun sa: "De er gamle. Jeg vil ha nye." Først og fremst, hør her.
Ikke snakk om barna som jævla bruktbiler.
Er ikke noe galt med barna.
Hun sa: "Jeg vet, jeg vil bare ha nye."
Jeg visste ikke om jeg hadde tålmodigheten til å få barn.
Man trenger tålmodighet med en to-åring.
Man gjentar seg selv hele dagen med en to-åring.
Du sier det samme om og om igjen.
Kom hit, se på meg. Hei.
Se på meg. Hva sa jeg? Nei.
Kom hit, se på meg, hei, se på meg.
Hva sa... Nei! Kom hit, se på meg.
Hva sa... Se på meg. Hva sa jeg?
Hva? Nei, kom hit. Se...
Hei.
Se på... Vil du...
Vil du... Nei! Kom hit, se på meg.
Ingen har tid til sånt hele dagen.
Damer, ikke tro at alle menn har den tålmodigheten. Vi har ikke det.
Vi har ikke tålmodigheten.
En annen ting, damer...
Slutt å få barn med gamle menn.
Jeg var i en park.
Jeg så en 63 år gammel mann med en to-åring. Det var trist.
Han behandlet babyen som en basketball på lekeplassen.
Hei, fang den babyen. Pokker.
Jævla rygg! Pokker!
Noen må fange den ungen. Kast ungen tilbake.
Men han var en kul gammel kis.
Dere vet de gamlingene som sitter fast
i en tidsperiode? Denne tidsperioden?
Han var kul som faen.
Han kunne ikke babyting. Så han prøvde å få oppmerksomheten min.
Han bare: "Hei.
Ungfole!
Hei, ungfole, få spørre deg om noe.
Ungfole.
Ungfole, få spørre deg om noe.
Hør her, ungfole.
Jeg fikk vognen opp, men jeg får den ikke ned igjen.
Som en hard pikk på god natt.
Hallo. Gi meg lanken. Kom igjen, ungfole.
Gi meg lanken.
Du vet hva jeg snakker om."
Jeg sa: "Se, man må trykke og slippe.
Trykk på den midterste delen, og vognen vil kollapse."
Han sa: "Hvis meg hvordan, ungfole."
Jeg trykket på vognen. Den kollapser. Han tar av.
Han sa: "Jeg gir meg over!
Faen!
Ja.
Ungfole, kan du bli med til bilen
og hjelpe meg med å spenne ungen fast i bilsetet?
Tror ikke jeg gjorde det riktig på vei hit.
Jeg svingte til venstre og ungen gled fra høyre
og dunket hodet på venstre side.
Hun blødde og alt. Jeg må si til moren at det skjedde i lekeparken,
men mellom oss, det skjedde ikke. Gi meg lanken.
Kom igjen. Hallo.
Du vet hva jeg snakker om."
Damer, det skal dere ha.
Når det kommer til tålmodighet, dere har det.
Jeg tar av meg hatten.
Dere fortjener all ros dere får
når det gjelder å håndtere en unge, damer.
Mate ungen, bade ungen, kle på ungen,
kjøre de til og fra skolen, pottetrening.
Noen av dere gjør det mens dere jobber, det er helt utrolig.
Utrolig.
Men...
...det er én ting dere ikke er, damer, gøyale.
Dere er ikke gøyale.
Noen av dere fikk umiddelbart en holdning nå.
"Hva? Pisspreik! Jeg er jævlig gøyal.
Du aner ikke.
Jeg er så gøyal."
Nei, det er du ikke.
Dere har aldri hørt et barn si:
"Jeg gleder meg til jeg skal hjem og leke med mamma."
Dere har aldri hørt det.
Det har aldri skjedd.
Grunnen er at dere blander rollene, damer.
Dere vil gjøre alt. Dere vil være den gøyale og den strenge.
Dere kan ikke være begge. Dere må velge.
Gøyalmerket blir festet til pappaen.
Vi ber ikke om det. Det bare er sånn.
Vi vil ikke være den strenge heller,
men dere tvinger oss til det.
Idet en en mann går inn døren,
gir dere han den dritten.
"Gå inn dit og pryl dritten ut av barnet!"
"Hva?
Jeg kom nettopp hjem."
"Skal han få være respektløs mot oss?"
"Oss?
Ingen har sagt noe til meg."
Forvirret må du gi ris.
"Din mor sa jeg skulle pryle deg."
"Hva har jeg gjort?" "Jeg vet ikke hva du har gjort.
Hun sa pryl dritten ut av deg,
eller få pryl. Jeg velger deg."
Jeg vet at noen damer tenker: "Hva så, Kevin?
Hvis det handler om å ha det gøy, ha det gøy." Det er ikke så enkelt.
Å ha det gøy er veldig vanskelig.
Grunnen til det,
er at barn ikke klarer å skru gøy av.
Barn tror gøy varer for alltid.
Jeg skal fortelle dere hva det skumleste en mann kan se
etter en lang arbeidsdag.
Lang dag, du kommer hjem, setter nøklene i døra,
åpner den veldig sakte.
Det skumleste en mann kan se
er barnet fullt av energi på andre siden.
Ja!
Pappa hjemme. Leketid.
Jeg vil leke, pappa.
Jeg har sovet med mamma hele dagen.
Jeg vil leke at du prøver å lukke øynene,
og jeg åpner dem opp.
Ja.
Leketid, pappa.
Jeg vil vedde.
Jeg vedder på at alle menn her som har barn
har gjort det jeg skal si nå minst én gang.
Minst én gang.
Lang dag på jobb, du kjører hjem.
Du kjører inn i innkjørselen.
Idet du kjører inn, kommer babyen, full av energi,
løpende til vinduet, åpner persiennene.
Ja!
Pappa hjemme. Leketid.
Du ser barnet i vinduet.
Barnet ser deg. Dere ser på hverandre.
Du har øyekontakt med barnet.
Du stirrer på barnet, barnet stirrer på deg.
Og så rygger du ut igjen.
Du rygger ut av den jævla innkjørselen.
Faen ta den ungen i dag.
Jeg vil heller på jobb og kaste esker i veggen
enn å være med den ungen i dag.
Hvor skal du, pappa?
Faen ta deg, baby.
Dere ler fordi det er sant.
Når det er sagt, er det viktig å forstå tålmodigheten sin.
Man må kjenne sine grenser.
Jo eldre man blir, jo mindre tålmodig blir man.
Tålmodigheten min er dårlig.
Det vet jeg. Vet dere hvordan?
Fordi jeg ikke er den samme mot hundene mine lenger.
Jeg er en hundeperson.
Jeg elsker hunder, ok?
Hyllest til alle hundeelskere her i kveld.
Elsker hunder. Jeg har to hunder.
En diger Doberman som heter Roxy. Hjertet mitt.
Jeg elsker Roxy.
Og så har vi en liten Min Pin som heter Riggs.
Jeg driter i den hunden. Den er kona sin.
Jeg bryr meg ikke om den hunden.
Men hunden min er veldressert,
topp dressert.
Men jeg ble lat.
Jeg ble lat med hunden min.
Ting forandrer seg når man blir lat.
Sann historie, jeg våkner halv seks om morgenen, går ut i gangen.
Hunden min gjør fra seg i gangen. Jeg ser det.
Jeg må ta en avgjørelse.
Skal jeg disiplinere hunden min og vaske det bort nå?
Eller legge meg og håndtere det når jeg våkner?
Klokka er halv seks.
Jeg velger senga.
Jeg tar det når jeg står opp.
Kvart over syv våkner kona mi, alt jeg hører er:
"Herregud! Hunden har gjort fra seg i gangen."
Jeg lot som ingenting.
"Du kødder!"
Jeg sa: "Vil du jeg skal ta det?"
Hun svarte: "Nei, jeg er oppe nå. Jeg tar det."
Jeg bare: "Nettopp."
Nettopp. Jeg visste det. Det var derfor jeg lot det ligge.
Jeg nettopp-et deg.
I det øyeblikket tenkte jeg for meg selv: "Faen, Kevin.
Er dette mannen du vil være?
Vil du være han som ikke gir 100%,
fordi du vet partneren din
vi gi de prosentene du ikke gir?
Nei, det gjør jeg ikke."
Det var like før jeg ble den fyren,
men så kom bestevennen min, Harry, på døra
med sin to-årige datter.
Harry har en to-åring. Jeg henne en superunge.
La meg fortelle dere hvorfor.
En superunge er et barn som gjør voksenting.
At Harry kom uanmeldt på døren sammen med ungen
var dårlig gjort. Det likte jeg ikke. Dårlig gjort.
Men kona mi falt for det.
Da hun så ungen, ble hun helt: "Herregud.
Herregud.
Nei.
Du har ikke hatt en pause siden du fikk henne.
Vi kan passe henne i hele dag."
Han sa: "Er det greit for deg, Kev?" Jeg sa: " Som du kan se,
jeg har ingenting jeg skulle sagt i mitt eget hus. Null kontroll
i mitt eget hus."
De setter igjen ungen hos oss.
De setter seg i bilen og kjører.
Dette er hvorfor jeg vet det er en superunge.
Superungen vinker til foreldrene fra trappen.
Hun snur seg og klapper meg på låret to ganger.
Hun sa: "Unnskyld meg." Jeg sa: "Hva i helvete
var det du sa?"
Det er et lite svart barn.
Jeg har aldri hørt en svart person si "unnskyld meg". Aldri! Jeg flytter meg. Superungen går inn på kjøkkenet.
Jeg sier til kona at hun kanskje er sulten.
La oss se om hun har lyst på noe. "Vil du ha en brødskive?"
Superungen sier: "Ja." Vi lager en brødskive,
legger den på fat, setter det på benken.
Fatet lagde en lyd da det traff benken.
Superungen banket på benken og så på meg.
Så sa hun: "Granitt? Er det granitt?"
Jeg sa: "Hva i helvete?
Ja, superunge,
benkeplaten er av granitt."
Hvem har sett interiørprogram sammen med ungen?
Jeg er imponert.
Og føler jeg at jeg ikke engang trenger å passe på barnet.
Jeg har sett nok.
Jeg setter på meg stua og ser på TV.
Superungen følger etter, klatrer opp i sofaen og ser på TV sammen med meg.
Da vi var ferdige ville superungen ned fra sofaen,
men hun klatret ikke ned som en vanlig unge.
Vanlige unger legger seg på magen og aker seg ned til føttene treffer noe.
Noen ganger er det gulvet, andre ganger ikke.
Det er sjansen en vanlig unge er villig til å ta.
Superungen gjorde ikke det. Hun satte seg på kanten og hoppet.
Hun landet og løftet begge armene.
Hun så på meg og sa: "Ti? Var det tier?"
Det var faen meg en tier, ja, superunge.
Perfekt jævla landing!
Nå har jeg sett nok.
Jeg er umåtelig imponert. Hun kan ta vare på seg selv.
Superungen går nå rundt i huset.
Enda en sann historie.
Ti minutter passerer.
Etter ti minutter kjenner jeg lukten av dritt.
Jeg lukter det.
Jeg snur meg og ser en haug med dritt midt på stuegulvet.
Hunden min står på ene siden, superungen på andre.
Jeg er forbanna. Hunden min bjeffet ikke. "Du skrapte ikke på døren.
Nå er du i trøbbel." Jeg tar halsbåndet.
Disiplinerer ham.
"Du vet bedre enn dette. Du gjør ikke fra deg i huset,
og enda viktigere, ikke gjør meg forlegen foran superungen."
Jeg setter hunden i buret.
Jeg går for å vaske vekk dritten. Jeg ser på den.
Det er ikke dritten til hunden min.
Jeg vet hvordan den ser ut. Den ser ikke sånn ut.
Jeg ser på superungen. Hun har på seg en hvit bleie.
Det er ikke spor av bæsj rundt bleien.
Nå er jeg forvirret.
Jeg vet jeg ser på noens dritt.
Det ligger en bæsj på gulvet mitt.
Noen har bæsja på gulvet.
Jeg er så forvirret.
Jeg vekker kona mi. Hun sover på sofaen. "Vennen.
"Vennen, våkne.
Våkn opp."
"Hva?" "Hei. Våkn opp!" "Hva?"
"Hei!
Bæsja du på gulvet før du la deg på sofaen?"
"Hva?" "Bæsja du på gulvet
før du la deg på den jævla sofaen?"
"Ingen har bæsja på gulvet." "Noen har bæsja på gulvet."
Jeg snur meg.
Jeg og superungen får øyekontakt.
Jeg føler superungen lurer meg.
Jeg sa: "Superunge,
jeg har bare vært grei med deg siden du kom hit.
Du kom, du ville ha noe å spise. Jeg laget et smørbrød til deg.
Vi så på TV. Du hoppet ned fra sofaen.
Jeg ga deg en tier. At du bæsjer på gulvet er respektløst.
Har du bæsja på gulvet?"
Superungen sa: "Unnskyld meg?" "Hold kjeft...
Hold kjeften!
Hold kjeft!
Har du bæsja på gulvet?"
Superungen løftet begge hendene i været
og snudde seg som om hun sa: "Sjekk meg."
Jeg tar tok fingre.
Tar tak i bleien. Drar bleien ut.
Ikke noe bæsj i bleien.
Jeg begynner å miste grepet.
Jeg tviler på meg selv.
Har...
Har jeg bæsja på gulvet? Jeg har ikke bæsja på gulvet.
Jeg ville visst det. Jeg har ikke bæsja på gulvet.
Jeg beklager til superungen. "Superunge, jeg beklager.
Jeg skulle ikke vært sånn mot deg. Du har oppført deg supert her.
Vet du hva jeg gjør? Sjekker overvåkningskameraene."
Jeg har kameraer i hele huset.
Jeg går og ser på kameraene.
Den som bæsja på gulvet er en mesterhjerne. Det var et planlagt angrep.
Personen bæsja i den eneste blindsonen i huset.
Jeg kunne ikke se en jævla ting.
Så jeg måtte ta en for laget.
Jeg hentet vaskesaker. Kom tilbake, vasket.
Det tok 45 minutter å få alt opp fra teppet.
Jeg er forbanna!
Harry kommer tilbake for å hente superungen.
"Har dere hatt det gøy? Likte dere barnet?"
Kona er ekstatisk:
"Herregud. Vi elsker henne."
"Hva med deg Kev?" Jeg sa: "Det er et supert barn.
Bra jobba. Kan vi ta en prat?
Bare oss to?
Jeg vil bare si at jeg ble sint på superungen.
Jeg ble sint fordi noen bæsja på gulvet."
Han sa: "Hva?"
Jeg sa: "Noen bæsja på gulvet."
Han sa: "Herregud.
Hun gjorde det." Jeg sa: "Hva sa du?"
Han sa: "Hun gjorde det.
Hun kan dra bleien til siden og bæsje der hun står.
Så tar hun bleien tilbake.
Jeg glemte å si det."
"Hvordan i helvete kan du glemme det?
Det burde vært det første du sa
da du satte fra deg drittungen
i mitt forbanna hus."
Bikkja mi kom, og bare:
"Du burde sette tispa i bur". Jeg sa: "Hei.
Hei!
Legg deg ned."
Jeg sa: "Jeg er forbanna. Jeg brukte 45 minutter på å vaske teppet."
Kona sa: "Nettopp." Jeg sa: "Ikke nå, kjære.
La meg gjøre dette."
Hun sa: "Jeg sa bare 'nettopp'."
Jeg sa: "Nettopp hva?"
Hun sa: "Jeg så henne gjøre det,
men jeg ville ikke vaske det, så jeg latet som jeg sov."
Jeg sa: "Er det ikke forjævlig?
Er det ikke forjævlig?"
Hun "nettopp-et" meg tilbake.
Der tok hun meg.
Jeg skal være ærlig.
Jeg liker ikke å ha besøk hjemme.
Grunnen er...
...at huset mitt ble ranet.
Når du blir ranet, kødder det med psyken din.
Det handler om å beskytte familien. Jeg er mannen i huset.
Jeg beskytter huset mitt.
Så jeg gikk ut. Kjøpte ni pistoler.
La dem på hemmelige steder rundt i huset.
Man kan ikke legge våpen
på hemmelige steder i huset,
uten å spille ut falske hendelser i hodet
som rettferdiggjør at du legger ut våpen.
Det er da man blir gal.
Jeg var alene i huset i tre timer
og spilte ut scenarioer som aldri skjedde.
Å...
Å, faen.
Er det slik du skal gjøre det? Hva?
Skal du rane meg ved inngangsdøren?
Ok...
Ok.
Jeg skal gi deg det du vil.
Bare la meg sjekke postkassen.
Gjemmested.
Å, faen!
Er det slik du skal gjøre det? Hva?
Skal du rane meg på gjestebadet?
Ok.
Jeg skal gi deg det du vil.
Bare la meg tørke meg en siste gang.
Gjemmested.
Å, faen!
Er det slik du skal gjøre det? Hva?
Skal du rane meg på kjøkkenet
mens jeg lager mat på Thanksgiving?
Ok.
Jeg skal gi deg det du vil.
Bare la meg åpne ovnen og sjekke kalkunen en siste gang.
Gjemmested.
Å, faen!
Er det slik du skal gjøre det? Hva?
Skal du rane meg i stua
mens jeg sitter og runker foran peisen?
Ok.
Jeg skal gi deg det du vil.
Bare la meg logge av Porn Hub først.
Gjemmested.
Å, faen!
Er det...
Er det slik du skal gjøre det?
Skal du...
Skal du rane meg på vaskerommet
mens jeg...
...tar klærne ut av vaskemaskinen
og legger dem i tørketrommelen?
Ok.
Greit, vi har...
Nei, jeg må gjennom det.
La meg komme gjennom det.
Dette er favoritten min.
Du...
Skal du rane meg på vaskerommet?
Mens jeg tar ut klærne fra vaskemaskinen
og legger dem i tørketrommelen?
Ok.
Jeg skal gi deg det du vil.
Bare...
...la meg ha i litt tøymykner.
Gjemmested.
Ja, ni pistoler over hele huset.
Så ble jeg ranet igjen på det ene stedet jeg ikke hadde pistol.
Under hele ranet,
prøvde jeg å få dem til å gå der pistolene var.
Kom igjen, da, faen!
Er det slik du skal gjøre det?
Er det ingen som må på do?
Kom igjen. Jeg skal tørke deg.
Jeg skal tørke deg i ræva, vær så snill!
Vær så snill...
Skal dere rane meg på tom mage?
Noen som vil ha kalkunrester? Det står i ovnen.
La meg i hvert fall ta en siste runk. Kom igjen.
Jeg er ikke homo. Jeg prøver bare å ha det gøy. Ikke gjør dette.
La meg ta klærne ut av vaskemaskinen og legge dem i tørketrommelen.
Skal du la klærne mine råtne, din egoistiske jævel?
Jeg lar fremdeles mine nærmeste venner komme på besøk én gang i måneden.
Én gang i måneden.
Vi har spillkveld én gang i måneden.
Jeg skal være ærlig, folkens.
Jeg liker egentlig ikke spillkveld. Utstår ikke spillkveld.
Jeg mener at spillkveld får frem det verste i par,
spesielt hjemme hos oss. Begge er vinnerskaller.
Vi spiller Monopol.
Men jeg liker ikke måten vi spiller på.
Vi spiller det ikke riktig.
Vi tillater forhandlinger på utsiden av spillet.
For eksempel slik. La oss si at vi spiller.
Slik forhandler vi.
Jeg sier: "Greit. Du kan lande på min eiendom to ganger uten betaling,
men du må betale den ekte parkeringsboten jeg fikk i går.
Hvis du godtar det..."
Det er vår greie. Skjønner dere?
Sist gang vi spilte, ble jeg forbanna for kvinnene ble fulle.
Når damer blir fulle...
Damer, dere kan bli dumme når dere er fulle.
Dere har to nivåer.
Dere har "ikke full" og "dum".
Dere hopper over alt i mellom.
Dere bare hopper over alt.
Det er enten: "Nei, jeg skal ikke drikke så mye i kveld" eller: "Herregud, jeg er dritings!"
Det er det ene eller andre.
Det er: "Herregud!
Jeg fatter ikke jeg ble så full.
Noen puttet en Monopol-brikke i rumpa mi."
"Hva? Hva sa du?"
"Jeg er så dritings!"
De rotet til spillet, og jeg som ledet.
Jeg var uslåelig.
Jeg skal innrømme at jeg blir barnslig når jeg spiller.
Veldig barnslig.
Lander du på eiendommen min, lager jeg DJ-lyder.
Hver gang du lander på min eiendom.
Du må faen meg betale.
Kona mi var full. Hun landet på min eiendom, jeg tok av.
Du må faen meg betale det!
Har dere sett en full kvinne?
Hun prøver å snakke som hun er edru, men hun er full.
Hun sa: "Greit, greit.
Greit...
Det er ikke seriøst...
Hvor...
Hvor mye...
Hvor mye skylder jeg deg?
Hva skylder jeg deg?"
Jeg så ned, hun har ikke penger. "Du har ikke engang penger!
Ikke kast bort tiden, ta brikken din og legg den i boksen. Gi opp, for faen!
Kom deg til helvete."
"Er det sånn det skal være. Skal du behandle kona di slik?"
"Ja!"
Det er et spill, jeg vil vinne. Jeg tok brikken hennes.
Jeg knipset den til andre siden av rommet.
Kom deg til helvete bort.
All min drittprat skjer innenfor spillet Monopol.
Hun tar det utenfor spillet.
Hun sier: "Du vil bare vinne? Er det alt du vil?
Vel, alt jeg vil er å komme av og til."
"Hva? Hva sa?
Hva?
Hva faen har det med saken å gjøre?
Hva har det med spillet å gjøre?"
Ut av ingenting reiste Harry og Wayne seg...
"Han får henne ikke til å komme."
Jeg sa: "Dette er forjævlig." Jeg raserte spillet.
"Alle ut, kom dere til helvete ut.
Kom dere ut!"
På vei ut sa Harry og Wayne: "Faen ta dette huset,
og de falske vakthundene."
Da han sa det,
gikk det opp et lys for meg.
Jeg tenkte umiddelbart:
"Hvor var hundene da jeg ble ranet? Hvor...
...var hundene mine?"
Jeg gikk for å se på kameraene.
Og jammen så jeg fire øyne i skapet som gjorde sånn.
De så hele greia. Du kunne høre dem snakke:
"Faen, de tar alt. Ser du dette?
Det er latterlig. Det er ingenting igjen.
Jeg er glad vi har tingene våre her. Du har senga og skåla.
Han må skaffe en vakthund. Jeg kan ikke leve slik.
Det er ikke trygt for oss."
Det er du som er vakthunden!
Dere trenger venner som jeg har.
Jeg har fantastiske venner.
Jeg tror ikke at jeg ville vært der jeg er i dag,
hadde det ikke vært for dem.
Vennene mine har mye å si for suksessen min.
Derfor er jeg lojal mot dem, ekte mot dem.
I sommer tok jeg dem med til Japan.
Jeg sa: "La oss gjøre noe nytt. La oss oppleve en annen kultur.
Ordet 'nei' eksisterer ikke."
De sa: "Ja, vi gjør det." Vi drar til Japan.
Det første de ville gjøre i Japan
var å dra til fornøyelsesparken.
Hvis du kjenner meg,
vet du at jeg hater fornøyelsesparker.
Men jeg sa "nei" ikke eksisterer, og mente det.
Vi drar til fornøyelsesparken i Japan.
Da vi først kom dit, ble jeg helt forbløffet.
Det var helt utrolig.
Grunnen til jeg ble forbløffet var fordi jeg...
...jeg var den høyeste i parken.
Det er sant.
Helt sant.
De kalte meg Godzilla.
Jeg ga råd jeg aldri gir, som at folk må drikke melk,
spise grønnsakene sine, ting jeg aldri har sagt.
Vi går for å ta en berg- og dalbane. Berg- og dalbane er ikke min greie.
Men jeg sa at "nei" ikke eksisterer, og jeg mente det.
Vi går for å ta en berg- og dalbane,
og det får meg til å innse hvor bortskjemte noen av oss er.
Vi er veldig bortskjemte.
For eksempel, på en berg- og dalbane
er vi vant til at det klikker når vi tar greia over hodet.
Da vet du at du sitter fast.
Sånn ja.
Kom igjen, jævler. Jeg er klar.
I Japan var det ikke klikk.
De plasserte greia over meg, men den festet seg ikke.
Den klikket ikke. Greia mi klikket ikke.
Jeg ser på noen japanere i midtgangen.
Jeg sa: "Det klikket ikke hos meg."
Dama tok frem kameraet og begynte å ta bilder.
Jeg sa: "Kjerring, nei. Ikke nå.
Det er ikke tiden for slikt. Dette er alvorlig."
En japaner kom gående tilbake.
Jeg bryter inn. Jeg roper: "Det klikket ikke.
Det klikket ikke. Greia klikket ikke."
Skumleste øyeblikket i mitt liv.
Han så meg inn i øynene. Vi har øyekontakt. Han sier:
"So excited!
So excited!"
Jeg sa: "Hva? Hva sa du?"
"So excited, so excited."
Vognen begynte å bevege seg.
Jeg kan ikke hoppe av for det er for høyt.
Så jeg klamrer meg fast.
Jeg sa: "Ikke slik, Gud. Du sendte meg ikke til Japan
for å avslutte det slik, vel? Ikke gjør dette mot meg."
Den tar av.
Da den tar av, går magen umiddelbart
ned i ræva, umiddelbart!
Navlen og rumpehullet var borti hverandre. Slik.
Jeg feis og rapte.
"Herregud, jeg kommer faen meg til å dø.
Jeg vet jeg kommer til å dø."
Det viser seg at...
...det bare var ett stopp. Det var en trikk.
Den kjørte deg til berg- og dalbanen. Ingen fortalte det.
De kommuniserer ikke i Japan.
Navnet på berg- og dalbanen var "So excited"!
Vi gikk på berg- og dalbanen og de sa: "So excited!"
Jeg sa: "Niks!
Dere ser ikke dritten på ryggen min. Jeg har bæsja meg ut.
Få meg til helvete vekk."
Japan var veldig vanskelig for meg.
Grunnen er at jeg ikke hadde med meg en oversetter.
Ingen sa at jeg trengte en oversetter.
Da jeg skjønte at man trengte det,
sa jeg: "For sent. Jeg må finne ut av det."
Det var vanskelig fordi jeg ikke spiser sjømat.
Jeg er allergisk.
Det er bare sjømat overalt i Japan.
Man vil ikke være en rasistisk idiot,
men man ender med å gjøre rasistiske ting ved et uhell når man kommuniserer.
Fordi man ikke snakker språket,
må man etterligne dem når man snakker.
Det er det mest rasistiske jeg har gjort.
Kylling. Faen. Jeg kommer ikke ned. Kylling...
Kylling.
Jeg så speilbildet mitt.
Ble skuffet umiddelbart. Herregud, Kevin, se på deg.
Jeg hadde en Snickers i fire dager.
Tok en bit, la den i lomma.
Jeg var svak. Jævlig svak.
Jeg sa: "Jeg er sulten, jeg må spise."
Vennene mine ville ut siste kvelden. Jeg sa: "Jeg kan ikke.
Jeg holder på å dø.
Dra dere. Jeg vil legge meg, våkne, sette meg på flyet og spise."
Det er alt jeg vil. De gikk ut, jeg ble igjen.
Jeg våknet midt på natten. Hadde vondt i magen.
Jeg ringte resepsjonen.
En kvinne tok den. Hun sa: "Resepsjonen, hva kan jeg hjelpe med?"
Det var første gang jeg hørte engelsk i Japan, bortsett fra mine venner.
Jeg var som Tom Hanks i Castaway.
Det klikket for meg.
Kylling!
Vær så snill! Kylling!
Hun sa: "Ro deg ned.
Ro deg ned.
På hvilket rom bor du?" "Jeg vet ikke."
Hun sa: Se på telefonen. Romnummeret står der."
"Ok. Jeg... Jeg bor på rom...
Jeg er på rom...
...strek, skråstrek, hus. Jeg vet ikke hvordan man leser det.
Ser ut som en forlatt bygning uten vinduer,
bygget av bambus. Jeg vet ikke.
So excited... Jeg vet ikke.
Hjelp!"
Skjønte dere vitsen?
Det er sånn de skriver tall. Skjønte du?
Jeg følte du burde ledd mer.
Jeg synes ikke latteren... ...var slik den burde.
Jeg kastet nesten mikrofonen på deg.
Jeg elsker at jeg kan reise.
Jeg elsker at jeg kan ta barna med
til steder jeg aldri kunne drømt om.
Hver jul drar vi til Aspen.
Dere må ikke tro at vi drar til Aspen fordi vi kan stå på ski,
for det kan vi ikke!
Jeg liker at vi er de eneste svarte der.
Det ser bare bra ut.
Sist gang vi dro,
havnet jeg i en ulykke i barnebakken.
Jeg lærte å stå på ski.
I barnebakken,
får du ikke staver, de tar stavene fra deg.
De vil at man skal klare å kjøre fra høyre til venstre
og falle.
Jeg er i barnebakken. De dytter meg ned.
Jeg står i skipositur.
Jeg kjører ned. I øyekroken, ser jeg en unge komme mot meg.
Jeg er ikke god i matte.
Ikke i det hele tatt, men jeg vet
at hvis han kommer den veien og jeg beveger meg den veien,
så krasjer vi før eller senere,
Da jeg nærmer meg, tenker jeg: "Vi kommer til kollidere.
Instruktøren min skrek: "Fall!
Fall!" Jeg prøver.
Jeg klarer ikke falle. De lærte meg ikke hvordan.
Nå må jeg ta en avgjørelse.
Skal jeg kjøre ned ungen og forsette nedover?
Eller skal jeg være en helt?
Jeg valgte helte-greia.
Så jeg plukket opp barnet da jeg var nære.
Jeg trodde den ekstra vekten ville få meg til å stoppe.
Men i stedet gjorde vi et lite hopp.
Og så var vi på vei ned en annen løype...
Ekte greier. Dette var ikke barnebakken lenger.
Jeg visste den var ekte
fordi da vi begynte å kjøre nedover, skrek moren: "Han har barnet mitt!"
Og jeg bare: "Det er ikke bra".
Jeg sa: "Kjære Gud, ikke la ungen være hvit.
Ikke la dette være et hvitt barn."
Jeg kunne ikke se barnet, det hadde en snødress på.
Jeg løftet visiret, og et lite japansk hode dukket opp.
Barnet sa: "So excited!"
Herregud.
Jeg ble nervøs, bare etterlot barnet der. Måtte stikke.
Sist gang vi dro, ble jeg forbanna
fordi sangeren, Seal,
dukket opp under min svarte uke.
Jeg var forbanna. Det var min svarte uke.
Jeg har vært her de siste fire eller fem årene.
At du kommer under min svarte uke,
er veldig egoistisk av deg, Seal.
Han sa: "Hva snakker du om? Du eier ikke denne uken?"
Jeg sa: "Visst faen gjør jeg det."
Han sa: "Visste ikke du sto på ski."
Jeg sa: "Hvorfor ellers er jeg her?"
Han sa: "Hvilket fjell skal du på?" "Hvilket skal du på?"
Han sa: "Buttermilk, det store."
Jeg sa: "Da sees vi der."
Jeg gikk til instruktøren: "Seal er her.
Han prøver å utsvarte meg under min svarte uke.
Du må ta meg og familien til Buttermilk Mountain."
Han tok oss med til Buttermilk Mountain.
Da vi kom dit, var han ærlig.
Han sa: "Dere har ikke noe her å gjøre.
Fjellet er for avansert for dere.
Dere kan ikke manøvrere. Kjører dere rett frem, dør dere.
Så vi må dele opp fjellet, lage store S-er
når vi kjører ned."
Jeg sa: "Flott. Du først,
så meg, sønnen min, så datteren min og kona mi."
Jeg tenker at hvis noen faller, faller de på meg.
Sånn skal jeg holde familien samlet. Det var det jeg tenkte. Ok?
Vi begynner å renne nedover.
Akkurat som han sa.
Vi lager store S-er.
Plutselig fyker noe forbi ansiktet mitt.
Jeg snur meg.
Jeg ser ikke sønnen min. Jeg aner ikke...
...hvor sønnen min er.
Jeg snur meg rundt igjen. Instruktøren sa:
"Herregud. Sønnen din kjører rett frem. Jeg skal ta ham igjen."
Jeg sa: "Nei, det skal du ikke gjøre.
Han tok et valg. Han valgte døden.
Det var hans valg.
Du skal ikke redde ham og etterlate oss.
Det ender med at jeg må spise rumpa til kona for å overleve."
Kona mi bryter ut: "Jeg vil fortsatt ikke komme."
"Kan du holde... Hold kjeft!"
Og datteren min bare...
"Hold kjeft, alle sammen!"
Ut fra løse luften kom Seal flyvende ned fjellet.
Han skrek: "Jeg skal redde ham!"
Folkemengden jublet.
Musikken hans begynte å spille. Jeg aner ikke hvor høyttalerne var.
Jeg er forbanna. Jeg sa til instruktøren:
"Få meg ned dette fjellet, mann,
Seal prøver å utsvarte meg i min svarte uke."
Vi kommer oss til foten av fjellet, der står Seal med sønnen min på skuldrene.
Det står en haug med folk og jubler.
Jeg er forbanna!
"Seal! Gi meg sønnen min, for faen."
Han sa: "Du burde takke meg for at jeg reddet livet til sønnen din."
Jeg sa: "Ingen ba deg gjøre det. Jeg var forberedt på utfallet.
Gi meg den jævla sønnen min."
Han sa: "Ikke snakk slik til meg foran alle sammen."
Jeg sa: "Faen ta dere."
Seal hoppet ut av skiene uten å bruke hendene.
Han stilte seg opp for å slåss.
Prøvde å gjøre det samme, men jeg greide ikke.
Ble stående og lene meg frem og tilbake som Michael Jackson
i den jævla "Smooth Criminal"-videoen.
Folkemengden trodde jeg gjorde det med vilje.
Han sa: "Ett ord til, Kevin, så banker jeg deg."
Jeg sa: "Faen ta deg." Han sa: "Faen ta deg."
Da han sa det, kom det en spyttklyse ut av munnen hans
og landet i panna til kona mi. Og hun sa:
"Jeg kommer!"
Jeg er Kevin Hart, for faen.
Jeg setter pris på kjærligheten.
Tusen takk skal dere ha.
Jeg elsker dere, for faen.
Elsker dere!
Jeg kommer tilbake!
Takk!