Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det är dags. Älskling?
-Jag går. -Kommer.
-Okej. -Vi ses sen.
Jag älskar dig.
Då är det dags, vi kör.
Det är dags, bror.
Vi ses på andra sidan.
Gör det du gör bäst.
-Ha en bra show. -Tack, sir.
På dem, Kev.
-Bra. -Då kör vi.
Jag ska göra dig stolt, mamma.
I ditt namn ber vi, amen.
Då var det dags!
Mitt sista skämt blev viralt!
Fan, London, bättre än så kan ni.
Ni måste göra lite jävla ljud.
Jag säger det en gång till.
Ni måste ge lite jävla ljud ifrån er.
Välkomna till "Irresponsible"-turnén.
Ikväll ska vi ha kul.
Turnén heter "Irresponsible" av flera skäl.
Vi kommer gå in på de skälen allt eftersom.
Jag slösar ogärna tid.
När jag står här uppe, tar jag itu med skiten.
Så nu...tar vi itu med skiten. Okej?
Vi börjar med mitt första oansvariga drag för i år.
Mina...
Mitt första oansvariga drag involverar mina barn.
Mina barn kom på mig och min fru när vi knullade.
Vi börjar där.
Det går inte att börja försiktigt, så jag kör hårt.
Båda barnen kom på oss när vi knullade.
Ett hade inte varit så farligt, men det var båda.
Min son såg oss först. Jag såg honom när han såg oss
för han ropade på sin syster. "Kom hit! Skynda dig! Kom!"
Och jag kunde inte ens bli arg.
Jag kunde inte bli arg när de kom in i rummet
på grund av min egen regel. Jag ogillar låsta dörrar hemma.
Lås inte din jävla dörr. Det värsta för en förälder
är att inte komma in i barnets rum när han vill.
Lås inte din jävla dörr!
Jag sa till min dotter, "Låser du igen,
sparkar jag in dörren. Lås inte den jävla dörren."
Jag går till dotterns rum, det är låst.
"Sa jag inte att jag skulle sparka in dörren?"
Hon sa, "Jag är nästan klar."
Herregud!
Herregud! Jag tänkte mig det allra värsta.
Som att hon tillagade kokain. Det var det jag tänkte.
Det är det hon gör.
Vet ni varför jag trodde det värsta?
För att jag vet vad jag gjorde som barn när jag var på rummet med låst dörr.
När jag hade låst min dörr,
gjorde jag det värsta man kan göra bakom en dörr.
Varje gång min mamma kom in, och det här är sant,
hade jag kuken i handen. Jag svär, varje gång.
Vad gör du, pojk? Ah!
Ah!
En gång, hade jag kuken i den handen och tändstickor i den andra.
Jag vet inte vad jag tänkt, men hon kom i rätt tid. Jag sa
att kuken skulle hetta till. Jag skulle tända eld på kuken.
Ah!
Det värsta med att barnen kom på oss,
var att vi hade sex i positioner man inte kan förklara bort.
Vissa positioner kan man förklara bort.
Det är många par här.
Jag ser dig där med din dam. Om ni har sex
och din dam ligger på sidan och era barn kommer,
det kan bortförklaras. Ni sätter er upp och låtsas se på TV.
Hallå där!
Försvinn. Kom tillbaka när vi sett klart på TV.
Om man är skicklig
och har undre halvan täckt,
kan man fortsätta knulla medans man pratar.
Hallå där!
Ut ur det jävla rummet.
Kom inte in i det jävla rummet.
Din dam försöker prata.
"Kom inte in hit.
Det här är den bästa delen på programmet."
Det kan bortförklaras.
Missionären kan man bortförklara.
Man har sex i missionären när barnen kommer in i rummet.
Då måste man bara kollapsa över sin dam.
Låtsas att man sover. Barn går på sånt.
Shh!
Bakifrån är svårt. Den är svårare.
Naken röv, bakifrån mitt i sängen.
Då är man tagen på bar gärning. Vad gör man? Vad...
Vad gör man?
Fan också!
Du har en chans.
En enda chans.
Få det att se ut som om ni spelar amerikansk fotboll.
Hut, hut, hut.
Försvinn härifrån. Vi pratar fotbollstaktik. Stick.
Vi ska spela mot ett annat par den här veckan. Stick.
Min största skräck var
att mina barn skulle prata med mig om det de sett.
Gud, snälla.
Låt inte mina barn prata med mig om skiten de såg.
Jag tror på att säga saker ut i tomma intet.
Låta det flyta ut i luften och försvinna.
Jag går ner och ser min son i köket.
Min son gav mig en blick
som sa mig att han ville prata om det han just sett.
Jag gav honom en blick som sa, "Våga fan inte fråga mig
om det du just såg."
Han skulle inte våga fråga, för han hade bråkat i skolan.
Jag tog hans mobil, det värsta straff ett barn kan få.
Att ta ett barns mobil skadar barnets livsstil.
Så fort jag tog mobilen förvandlades han till en crackmissbrukare.
På en gång! Jag sa, "Ge mig mobilen. Du får den när du skärpt dig."
Jag tog mobilen. Han bröt ihop. Han sa, "Pappa, gör inte så mot mig."
Han rör på sig. "Gör inte så mot mig, pappa."
Han sa, "Ta mitt ben istället. Ta mitt ben." Va?
Ge mig den jävla mobilen.
Du får inte mobilen förrän du skärper dig.
Jag sa till mig själv, "Vet du vad?
Jag ska kolla mobilen.
Jag måste se vad min son pratat om på sin jävla mobil."
Det är ansvarslöst, som förälder, att inte veta vad som finns i hans mobil.
Jag måste gå igenom den. Jag saknar koden.
Jag har varken tumavtryck eller Face ID.
Jag måste gå tillbaka och be honom trycka in den jävla koden.
Tryck koden så jag ser vad du pratat om.
Och min son sa, "Nej, det tänker jag inte göra."
Eh, va?
"Tryck koden innan jag klappar till dig." Sa jag.
Jag sa så.
Han sprang iväg.
Som om han inte bor här. Som om vi inte äter middag om tio minuter.
"Ingen jagar dig. Ge mig koden innan jag sparkar dig i ryggen."
Från undervåningen,
var det enda jag hörde, "Fuck you!"
Jag kommer att döda honom.
Jag springer ner och tar tag om hans hals.
Jag börjar kväva skiten ur min son.
Vad i helvete sa du?
Han kunde inte andas. "Argh!"
Han sa,
"Det är koden! Koden är 'fuck you.'"
Åh.
Bra kod, min son. Bra kod.
Är det y-o-u eller bara U? Hur stavar du det?
Jag har rivit dig ordentligt. Förlåt.
Du ska få en polotröja, så du slipper gå till skolan så där. Förlåt.
Mina barn börjar bli äldre.
Dottern är 13, min son är tio nu.
Ju äldre de blir, desto mer grälar de.
Jag kom på dem med att svära åt varandra.
Jag skrattade.
Om du är förälder och tror att dina barn inte svär, då är du dum.
Så fort du lämnar huset flyger svordomarna fritt.
Knulla, jävla bitch, skit, kuk, fitta, rövhål, hora, bitch.
Det hör inte ens ihop. De säger allt samtidigt.
Jag hörde min dotter gå loss på min son, läxa upp honom.
Jag sov. Jag låg på soffan.
Hon lackade ur.
"Jag är trött på din skit.
Du bara jävlas med mig, du ska fan få!"
Jag sa, "Satan. Vänta en sekund.
Vad i helvete pågår där inne?"
Jag ville inte röja mig, jag ville höra min sons svar.
Jag ville höra hans kontring.
Min son är som jag när jag var barn. Vi är identiska, precis likadana.
Min son är en sån bitch. Han är en sån bitch.
Så här sa min son. Han sa...
"Ärligt, jaså, sen då, inget. Varför pratar vi om det? Okej."
Va?
Han stompade iväg som om han vunnit.
Okej.
Till hans försvar, han har det svårt.
Vad är det med äldre systrar och yngre bröder?
Äldre systrar älskar att gå lös på sina yngre bröder.
Jag vet inte varför, men så är det.
Hon drog honom nerför trapporna nyligen. Jag hörde det.
Jag hörde min son. "Herregud, inte nu igen."
Jag hörde trappstegen.
Hon är en tuff tjej.
Min dotter är inte tjejig.
Hon är en pojkflicka. Hon är en tuff, jävla tjej.
Hon fick sin mens för ett tag sen. Kolugn.
Som om det inte var nåt.
Jag var nervös för att det var på väg.
Jag såg tecknen, känslosam så in i helvete.
Jag förberedde mig som inför en jordbävning.
Jag köpte mensutrustning och la i hennes fickor och väska.
Jag ville inte att hon skulle få blodrumpa i skolan. Det oroade mig.
Får hon blodrumpa, måste man flytta. Hon kan inte gå till skolan igen.
Man måste fan byta skola, flytta.
Det problemet skapar massa utgifter. Hon kom ner och tog mig på sängen.
"Jag tror att min mens har börjat."
Helvete!
Nu? Händer det nu?
Hon sa, "Ja, nåt rinner nerför mitt ben."
Åh!
All min träning bara försvann.
Jag sa, "Gå ut i köket och drick mjölk. Skynda dig.
Då fryser blodet." Var fick jag det ifrån? Jag drog det ur röven.
Jag öppnade en binda som om det var en granat. "Argh!"
Jag missade! Den fastnade i hennes ansikte.
Det var en svår situation.
Vet ni vad jag älskar mest med barnen?
Jag älskar att de inte ökar på stressnivån i mitt liv.
Jag har nog med stress som det är.
Jag är gift för andra gången.
Bara det är stressigt.
Anledningen till det är att det här äktenskapet måste hålla.
Det måste!
Man vill slippa äktenskap tre, fyra, fem. I det läget letar man inte efter kärlek.
Man letar efter en dödspolare.
Man letar efter nån att dö med.
Ska vi dö ihop? Ja eller nej? Jag dör med dig, du med mig.
Det galna med min relation är att den är offentlig.
Alla kan se den, alla kan döma. Jag skiter i det. Jag bryr mig inte.
Jag har bäddat sängen, jag ligger i den.
Det som roar mig är när folk beter sig som om de lever mitt liv, går i mina skor.
Mitt äktenskap kraschade. Alla hade en åsikt.
Usch!
Kevin Hart gjorde det igen. Kevin Hart gjorde bort sig igen.
Låt mig klargöra en sak. Jag gjorde inte bort mig igen.
I mitt första äktenskap ansökte jag om skilsmässa.
Jag valde att lämna. Jag fattade ett bättre beslut
för mig och mitt liv. Jag gjorde inte bort mig, jag gick vidare. Okej?
Den här gången, gjorde jag bort mig. Det här var en klar miss.
Jag ogillar när folk beter sig som om det är planerat.
Ingen planerar att göra bort sig.
Därav göra bort sig.
Ingen tänker att idag är en bra dag att göra bort sig.
Jag ska...
...jag ska göra bort mig hela dan. Det är typiskt "göra bort sig"-väder idag.
Så går det inte till!
Det viktiga är att man lär sig nåt. Man måste lära sig av sina misstag.
Lektion nummer ett var,
att det som händer i Vegas inte stannar i Vegas!
Tro inte på den skiten!
Den reklamen är en lögn. Den borde tas bort.
Jag tvingades se mig själv i spegeln.
Jag var tvungen att prata med mig själv.
För helvete, Kevin. Vad gör du?
Du är nästan 40 och du gör dumheter, väx upp!
Väx upp!
Insikten fick mig att gå tillbaka till min fru,
få henne att känna sig trygg och inse att jag var klar med idiotier.
Jag tvingades vara min fru till lags.
En dålig sits att vara i. Jag vet inte om ni varit där, men det är skit.
Samma sak varje dag.
"Visst, vad helst du behöver." Konstant.
"Visst, det är uppfattat.
Jag gör det, det här och det." Varje dag.
Med det sagt,
nu kämpar man för sin kvinnas känsla av trygghet.
När man kämpar för
att få ens kvinna att vara trygg blir man en osäker man.
Man tvivlar på sig själv.
"Är hon lycklig?
Tillfredsställd?
Är sexet bra än?
Jag måste fråga. Nej.
Då verkar jag svag." Man letar skäl.
Sann historia.
Jag köpte en spegel,
och satte upp den i taket. Det var en tisdag.
Man gör inte sånt på en tisdag. Sånt gör man på helgen.
Allt var lugnt tills jag såg mig själv i spegeln
när vi knullade. Låt mig säga en sak.
Ni tror er veta hur ni ser ut när ni knullar. Så ser ni inte ut.
Jag lovar.
Jag menar inte när ni poserar framför spegeln.
Jag pratar om en oväntad glimt
av dig själv i spegeln.
Jag såg mina fotsulor.
Jag har aldrig blivit mer äcklad av mig själv som man
än när jag såg mina fotsulor.
De var svarta som fan. Var hade jag varit?
Hade jag gått barfota? Jösses!
Jag kan inte knulla nån med såna fötter! Äckligt.
Min rygg var torr, jag hade finnar på röven.
När fick jag utslag på röven?
Jag hade en mässlingskoloni på röven utan att veta det.
Jag bokade läkartid direkt. Ni måste fixa det här.
Jag har blindskrift på röven.
När man känner sig osäker, speciellt vad gäller sex,
söker alla män svar på samma plats.
Alla män i rummet har vänt sig till porr för att få svar.
Det dummaste man kan göra. Jag ska berätta varför.
Vi visar inte tillräcklig respekt till dem som gör porr.
De är professionella skådespelare.
De livnär sig på det.
Man kan inte titta och sen prova hemma. Det funkar inte så.
Det är som att se en karatefilm och sen hamna i bråk,
och be alla backa så man kan göra en roundhouse kick.
Man kan inte den kicken.
Det är samma sak med porr.
Jag talar inte hypotetiskt. Jag har gjort det. Jag har försökt.
Jag såg på porr med min fru. Jag försökte göra skiten jag såg.
Jag var nervös.
Jag diskuterade med mig själv. Ska jag?
Borde jag göra det? Ska jag försöka?
Jag hade goda Kevin här. Och onda Kevin där.
Goda Kevin dök upp. Han hade khakibyxor och v-ringad tröja.
Han sa, "Absolut inte. Hon är en god kvinna. Prata med henne först."
Onda Kevin kom.
Han hade läderbyxor och nätlinne.
Han gjorde så här...
Onda Kevin sa, "Lyssnar du på nån i khakibyxor? Nej!"
Han sa, "Bara gör det!"
Jag spottade på min fru.
Mitt i pannan.
En loska mitt i hennes jävla panna.
En pinsam tystnad uppstod. Ingen sa nåt.
Sen säger hon, "Du spottade fan just på mig!"
En helt annan reaktion än kvinnan i porrfilmen.
Kvinnan i porrfilmen blev som galen. Hon typ...
Spottet gör mig så kåt!
Spottet kommer få mig att komma.
Jag tänkte, "Det är så man får dem att komma."
Man måste spotta på dem. Jag har gjort fel.
Jag sa åt henne, "Du gör fel. Du måste smeta in det för att komma."
Jag hämtade en våtservett.
Torkade hennes huvud. Pinsamt.
Lade mig igen. Hon ville prata om det.
Vad sa jag? Jag ogillar att prata. Låt det flyta ut i tomma intet.
Jag vill inte prata om det. När jag lade mig,
sa hon, "Spottade du verkligen på mig?"
Jag nästan ljög, nästan.
Även om jag visste att hon visste, så nästan ljög jag.
För att onda Kevin dök upp igen.
Onda Kevin liksom...
"Säg att det läckte från taket." Jag sa, "Försvinn...
...härifrån, onda Kevin."
Ja.
Jag spottade på dig.
Varför? Jag vet inte.
Jag kollade på porr, såg nåt dumt, provade det.
Hon sa, "Jag bryr mig inte om om du ser på porr.
Men var inte dum nog att ta hem skiten till vårt hus."
Hon sa, "Jag ser på porr hela tiden. Jag gör inte det jag ser med dig."
Jag sa, "Vänta nu.
När blev det här ett horhus?
Vad fan menar du med att du ser porr? Vad i helvete ser du?"
Hon svarar, "Allt."
Argh!
Jag blev genast sårad.
Och jag blev sårad
för jag kunde inte skilja min stolthet från verkligheten.
Ett problem alla män lider av.
Om hon vill se porr gör hon det.
Om jag vill se porr gör jag det. Det är som det ska.
Men min stolthet...är emot det.
Min stolthet ville veta vad hon ser.
Jag vill se det.
Se det med egna ögon. Jag vill se det.
Hon sa, "Vill du se?" "Visa mig."
Hon öppnade sin laptop.
Hon sa, "Porren finns i mina cookies.
Sök bara igenom mina cookies."
Jag sa, "Hämta ett glas mjölk
för jag ska äta alla jävla cookies."
Skiten jag såg skadade mitt hjärta. Skadade mig.
Hennes porrsurfande var raka motsatsen till den jag är.
Allt jag såg var stort.
Allt var stort.
Stora ballar som slog, stora slagträn på stora svarta,
stora kukar och strumpor. Vad fan är det som pågår?
En sida var inte ens porr. Bara långa män som gjorde saker.
De bytte glödlampor, ställde skit på hyllor,
hängde upp tavlor. Vad i helvete är det för nåt?
Hon sa, "Du kan inte göra sånt, jag gillar såna grejer."
Jag köpte mig en griptång efter det. De där pinnarna, ni vet?
Med en klo på, så man kan ta tag i saker.
Jag köpte en sån. Utan att berätta.
Jag la den under sängen,
i väntan på sex. Jag sa, "Du.
Fotot bredvid sängen hänger snett." Hon sa...
"Oroa dig inte, jag ber nån fixa det."
Jag sa, "Eller inte." Och fanimig...
...jag tog fram pinnen.
Hon liksom...
Gillar du sån där skit?
Griptången räddade mitt äktenskap.
Man går igenom olika stadier i livet.
Det finns massor av stadier. När man går igenom dem,
om man förstod vilka de är, skulle allt gå bättre.
Jag ska ge er ett smakprov.
Om ni inte minns nåt annat från ikväll, glöm bara inte det här.
Så många försöker leva det perfekta livet.
Det tycker jag är dumt.
Det är dumt för man har ingen aning om
Fly inte från din skit. Anamma den och bli bättre.
Min poäng är, att man bör anamma sina brister och misslyckanden
för de hjälper en att bli den man ska vara.
Fly inte från din skit. Anamma den och bli bättre.
Det är mitt råd.
Nu...
...just nu...
...står vi vid ett nytt stadium. Vi har precis fått barn.
För nio månader sen. Kenzo Kash Hart. Tack.
Trebarnsfar! Trebarnsfar nu.
Det här är grejen.
Folk trodde att jag skämtade när jag pratade om det.
Jag visste inte om jag ville ha fler barn. Jag kände mig klar.
Jag hade det bästa av allt. En pojke. En flicka. Vi är gifta.
Mina barn är dina. Du har barn.
De är dina barn.
Hon sa, "Jag vet, men de är gamla. Jag vill ha nya." Hör här.
Jämför inte mina barn med begagnade bilar.
Det är inget fel på barnen.
"Jag vet, men jag vill ha nya."
Jag visste inte om jag hade tålamod för fler barn.
Trotsåldern, det krävs tålamod för att hantera tvååringar.
Allt man gör är att upprepa sig hela jävla dagen med en tvååring.
Man säger samma skit om och om igen.
Hallå där, kom hit. Titta på mig.
Vad sa jag? Nej.
Kom hit, titta på mig, hallå.
Vad sa jag...nej! Kom, titta på mig.
Hallå där, vad sa...titta på mig. Vad sa jag?
Va? Nej, kom hit. Titta...
Hallå där.
Titta på...vill du ha, ah!
Du vill...nej! Kom, titta på mig.
Ingen har tid för sån skit.
Damer, tro inte att alla män har tålamod, det har vi inte.
Vi har inte tålamod.
En sak till,
sluta tvinga gamla gubbjävlar att få barn.
Jag var i en park.
Jag såg en 63-åring med en tvååring. Det var sorgligt.
Han behandlade barnet som en basketboll.
"Hallå där, fånga barnet. För helvete.
Jävla rygg! För helvete!
Fånga barnet. Kasta tillbaka det."
Men han var en cool gamling.
En sån där gamling som fastnat i en viss era? I sin era?
Han var cool som fan.
Han visste inget om bebisgrejerna. Så han sökte uppmärksamhet.
Han liksom, "Hallå där.
Yngling!
Yngling, kan vi snacka lite snabbt?
Yngling.
Stop! Yngling, kan vi snacka.
Kan vi snacka?
Jag fick upp vagnen, men får inte ner den. Som en hård kuk en bra kväll.
Ge mig lite kärlek. Kom igen, yngling.
Ge mig lite kärlek.
Du vet vad jag menar."
Jag sa, "Man trycker och släpper.
Tryck på mittsektionen så fälls vagnen ihop."
Han sa, "Visa mig, yngling."
Jag tryckte på den, den fälldes ihop.
Han sa, "Lägg av!
Fan!
Så ja!
Yngling, följer du mig till bilen och hjälper mig spänna fast mitt barn?
Jag gjorde nog fel på vägen hit.
Jag svängde vänster och barnet gled från höger
och slog i fönstret på vänstra sidan.
Hon blödde. Jag ska säga att det hände på lekplatsen,
men oss emellan, så var det inte.
Kom igen nu, hallå. Du vet vad jag pratar om."
Damer, en sak ska ni veta.
Vad gäller tålamod, vinner ni.
Jag lyfter på hatten.
Ni förtjänar alla hyllningar ni får när det gäller att hantera barn.
Mata ditt barn, bada det, klä det,
köra till skolan, hem igen, potträning.
Vissa av er arbetar samtidigt, helt jävla otroligt.
Otroligt.
Men...
...en sak ni inte är, damer, är roliga.
Ni är inte roliga.
Vissa av er ändrade genast attityd. "Va? Skitsnack! Jag är fan rolig.
Du vet ingenting. Jag är så rolig."
Nej, det är ni inte.
Ingen unge har nånsin sagt, "Jag längtar hem för att leka med mamma."
Det har ni aldrig hört.
Det har aldrig hänt.
För att ni försöker överbrygga gränser, damer.
Ni vill ha allt. Vara den roliga och den som uppfostrar.
Ni måste välja en roll.
Den roliga rollen faller på pappan.
Vi ber inte om det. Det bara är så.
Vi vill inte vara uppfostraren,
men ni tvingar oss att bli uppfostraren.
Så fort en man kommer hem,
får han fixa skiten.
"Gå in dit och sätt ungen på plats!"
Va?
Jag kom just hem. Jag kom just in.
"Ska han få vara respektlös mot oss?"
Oss?
Ingen har sagt ett skit till mig.
Nu måste man i förvånat skick ge smisk.
Jag ska sätta dig på plats.
"Vad har jag gjort?" Jag vet inte.
Det var antingen sätta dig på plats eller bli satt på plats. Jag väljer dig.
Nu vet jag att vissa kvinnor tänker, "Än sen, Kevin?
Om det handlar om att ha kul, ha då kul." Så enkelt är det inte.
Att ha kul är ett tufft jobb.
Jag säger så
för att barn inte vet hur man stänger av det roliga.
Barn tror att det är för evigt.
Vet ni vad det läskigaste en man kan se efter en dags arbete är?
Man kommer hem, sätter nyckeln i dörren, öppnar dörren långsamt.
Det läskigaste en man kan se är barnet fyllt av energi på andra sidan.
"Ja!
Pappa är hemma. Lekdags.
Jag vill leka, pappa.
Jag har sovit middag med mamma hela dagen.
Vi leker leken där du försöker blunda
och jag öppnar dina ögonlock.
Ja!
Dags att leka, pappa."
Vi slår vad.
Jag slår vad om att alla män här som har barn
har gjort det jag ska säga nu.
Åtminstone en gång.
Efter en lång dag, kör man hemåt. Man kör in på uppfarten.
När man kör in, springer barnet med all energi
till fönstret och öppnar persiennerna.
"Ja!
Pappa är hemma. Lekdags."
Man ser barnet i fönstret.
Barnet ser dig. Ni tittar på varandra.
Du har ögonkontakt med det jävla barnet.
Du stirrar på barnet, barnet stirrar på dig.
Och du backar ut från uppfarten.
Du backar ut ur den jävla uppfarten.
Fan ta det där barnet.
Jag åker hellre tillbaka till jobbet än tar hand om det där barnet.
"Vart ska du, pappa?"
Dra åt helvete, unge.
Dra åt helvete.
Ni skrattar för att det är sant.
Med det sagt, det är viktigt att förstå sitt tålamod.
Att kunna sina tålamodsnivåer.
Ju äldre man blir, desto kortare blir tålamodet.
Mitt tålamod börjar bli kort.
Det vet jag. Vet ni hur jag vet?
För jag är inte likadan som jag var med mina hundar.
Jag är en hundsnubbe. Jag älskar hundar, förstår ni?
Låt höra från er hundälskare här ikväll.
Älskar hundar. Jag har två hundar.
En stor jävla dobermann. Roxy, mitt hjärta.
Älskar Roxy till döds.
Sen har vi en dvärgpinscher. Riggs.
Ärligt, jag skiter i den hunden. Den är min frus.
Jag bryr mig inte om den hunden.
Men min hund, min hund är tränad, tränad till max.
Men jag blev bekväm.
Jag blev bekväm med hunden. Då förändras saker och ting.
Det här är sant. Jag vaknar 05:30. Jag går ut i hallen.
Min hund har bajsat i hallen. Jag ser det.
Jag måste göra ett val.
Hämtar jag hunden, disciplinerar den och städar nu?
Eller lägger jag mig och tar det sen?
Klockan är 05:30.
Jag väljer att lägga mig igen. Jag tar det när jag vaknar.
07:15 vaknar min fru. Allt jag hör är, "Herregud!
Hunden har bajsat i hallen."
Jag låtsades inte veta om det. "Du måste fan skämta!"
Jag sa, "Ska jag ta hand om det?" Hon sa, "Nej, jag är uppe. Jag gör det."
Jag sa, "Precis."
Jag visste att du skulle ta det. Så jag lät det ligga.
Jag "precisade" dig.
I det ögonblicket tänkte jag, "För helvete, Kevin.
Är det en sån man du vill vara?
En man som inte ger 100%
för att din fru kommer att skjuta till procenten du inte gav?"
Nej, det vill jag inte. Jag var på väg att bli den mannen
tills min bästa vän Harry kom förbi
med sin tvååring.
Harry har en tvååring. En superbebis. Låt mig förklara varför jag säger så.
En superbebis är en bebis som gör vuxengrejer i bebisåldern.
Att Harry dök upp oanmäld med sin bebis var ett fult drag. Jag ogillade det.
Men min fru föll för det.
Så snart hon såg bebisen sa hon, "Gud. Åh, herregud.
Nej.
Ni har inte vilat sen ni fick barn.
Lämna barnet med mig och Kev. Vi sitter barnvakt idag."
Han sa, "Är det okej med dig?" "Som du märker,
är det inte jag som bestämmer. Jag saknar kontroll
över mitt eget hushåll."
De lämnar bebisen hos oss.
De kliver i bilen och kör. Så här märkte jag att det var en superbebis.
När de körde iväg, vinkade superbebisen hejdå, på trappen.
Sen knackade hon mig på benet.
Hon sa, "Ursäkta mig." Jag sa, "Vad i helvete
sa du precis?"
En liten svart bebis.
Jag har aldrig hört en svart säga, "Ursäkta mig."
Jag flyttade på mig. Superbebisen gick in i köket.
Superbebisen kan vara hungrig.
Vi kollar om hon vill äta nåt. "En smörgås?"
Hon säger "Ja." Vi gör en smörgås,
och ställer den på köksbänken.
Tallriken lät när den landade på bänken.
Superbebisen knackade på bänken.
Hon sa, "Granit? Är det granit?" Jag sa, "Vad i helvete?
Ja, superbebis. Det är en köksbänk i granit."
Vem har kollat på inredningsprogram?
Jag är golvad.
Jag kanske inte ens behöver passa bebisen.
Jag har sett nog.
Jag sätter mig och kollar på TV.
Superbebisen följer mig, sätter sig i soffan och tittar på TV med mig.
När vi är klara hoppar superbebisen ner,
men inte som en vanlig bebis.
Vanliga bebisar glider ner på magen tills fötterna tar i nåt.
Ibland golvet, ibland inte.
En risk en vanlig bebis är villig att ta.
Inte superbebisen. Hon satte sig på kanten och hoppade.
Hon landade med händerna i luften.
Hon tittade på mig och sa, "Var det en tiopoängare?"
"Det kan du ge dig fan på, superbebis.
Du satte skiten ur landningen!"
Nu hade jag sett nog!
Jag är helt golvad av henne. Hon kan ta hand om sig själv.
Superbebisen går nu lös i huset. Det här är en sann historia.
Tio minuter går.
Tio minuter går. Jag känner bajslukt.
Jag känner den.
Jag vänder mig om, det ligger en bajshög på vardagsrumsgolvet.
Min dobermann står här, superbebisen här.
Inga hundskall. "Du skrapade inte på dörren.
Nu ligger du illa till." Jag disciplinerar hunden.
"Du vet bättre än så här. Man bajsar inte i huset
men framförallt, gör inte bort mig framför superbebisen." Jag satte hunden i sin bur. Går tillbaka för att städa.
Det ser inte ut som hundskit.
Jag vet hur min hunds skit ser ut. Inte så där.
Superbebisen har en vit Pampersblöja. Ingen skit runt kanterna på blöjan.
Nu är jag förvirrad.
Jag vet att någon har skitit på golvet. Jag ser skit på golvet framför mig.
Nån har lagt en skit på golvet.
Jag är så förvirrad.
Jag väcker min fru. "Älskling."
"Älskling, vakna.
Vakna."
"Vad är det?" "Vakna!" "Vad?"
"Du!
Sket du på golvet innan du la dig på soffan?"
"Va?" "Sket du på golvet innan du la dig på den jävla soffan?"
"Ingen har skitit på golvet." "Nån har gjort det."
Jag vänder mig om.
Jag och superbebisen får ögonkontakt.
Superbebisen försöker lura mig.
Jag sa, "Superbebis,
jag har behandlat dig väl sen du kom.
Du kom, du var hungrig. Jag gjorde dig en smörgås.
Du hoppade ner från soffan.
Jag gav dig tio poäng. Att skita på mitt golv är respektlöst.
Sket du på mitt golv?"
Superbebisen sa, "Ursäkta?" "Käften för...
Håll käften!
Sket du på mitt golv?"
Superbebisen höjer händerna
och vänder sig om som för att säga, "Kolla mig."
Jag tar två fingrar.
Stoppar fingrarna i blöjan. Drar i blöjan.
Det finns ingen skit i blöjan.
Nu är jag helt bortkollrad.
Nu tvivlar jag på mig själv.
Var det...
...jag som sket på golvet? Fan heller.
Det hade jag vetat. Jag sket inte på golvet.
Jag ber superbebisen om ursäkt. "Förlåt mig.
Jag borde inte ha anklagat dig. Du har uppfört dig.
Vet du vad? Jag kollar bevakningsfilmen."
Jag har kameror överallt.
Jag kollar kamerorna.
Den som sket på golvet var ett geni. Attacken var planerad.
För de sket på den enda blinda fläcken i hela huset.
Jag kunde inte se ett jävla dugg.
Så jag offrade mig för laget.
Jag hämtade städgrejerna. Städade upp. Det tog 46 minuter att få rent mattan.
Jag är lack! Lack!
Harry hämtar superbebisen.
"Har ni njutit av bebisen?"
Min fru är extatisk. "Herregud. Vi älskar bebisen."
"Du då?" "Det är en superbebis.
Ni gör ett bra jobb. Kan vi prata? Privat, tack?
Jag vill bara berätta att jag fräste åt superbebisen.
Jag var arg för nån sket på golvet. Han sa, "Va?"
Jag sa, "Nån la en skit på mitt golv."
Han sa, "Herregud.
Det var hon." Jag sa, Ursäkta?"
Han sa, "Det var hon.
Hon vet hur man drar blöjan åt sidan för att skita där man står.
Sen tillbaka med blöjan.
Jag glömde säga det när jag lämnade henne."
"Hur i helvete kunde du glömma att säga det?"
Det borde ha varit det första du sa när du lämnade din skitiga bebis
i mitt jävla hus.
Min hund kom fram som för att säga,
"Sätt den där bitchen i buren."
"Hallå!
Gå och lägg dig."
"Jag är förbannad. Det tog mig 45 minuter att få rent mattan."
Min fru sa, "Precis." Jag sa, "Inte nu, älskling.
Jag sköter det."
Hon sa, "Jag säger bara 'precis.'" Jag sa, "Precis, vad då?"
"Jag såg bebisen göra det,
men orkade inte städa, så jag låtsades sova."
Jag sa, "För jävligt.
Var inte det för jävligt?"
Hon "precisade" mig tillbaka.
Hon satte dit mig.
Jag ska vara ärlig mot er.
Jag gillar inte att ha gäster hemma.
Anledningen till det...
...är att jag haft inbrott.
När man har inbrott, får man som en mental spärr.
Man måste skydda sitt hem. Jag är mannen.
Jag ska skydda mitt hem.
Så jag gick ut. Jag köpte nio pistoler.
Gömde dem över hela huset.
En sak ska ni veta. Man kan inte gömma pistoler
på hemliga platser i sitt hus
utan att spela upp scenarier i huvudet
som rättfärdigar att man gömmer pistoler.
Där kommer galenskapen in. Jag var ensam i huset i tre timmar,
och spelade upp saker som aldrig hänt.
Åh...
Åh, fan.
Är det så här det ska bli? Va?
Ska du råna mig vid ytterdörren?
Okej...
Okej.
Jag ger dig vad du vill. Jag ger dig vad du vill.
Jag ska bara kolla brevlådan en sista gång.
Pistolgömma.
Åh, fan!
Är det så här det ska bli? Va?
Ska du råna mig i gästbadrummet?
Okej.
Jag ger dig vad du vill.
Jag ska bara torka röven en sista gång.
Pistolgömma.
Åh, fan!
Är det så här det ska bli? Va?
Tänker du råna mig i köket medan jag lagar tacksägelsemiddag?
Okej. Okej.
Jag ger dig vad du vill.
Låt mig bara öppna ugnen och kolla kalkonen en sista gång.
Pistolgömma.
Åh, fan!
Är det så här det ska bli? Va?
Rånad i vardagsrummet
när jag sitter i soffan framför brasan och runkar?
Okej.
Jag ger dig vad du vill.
Låt mig bara logga ut från Porn Hub.
Pistolgömma.
Åh, fan!
Är det...
Är det så här det ska bli? Va?
Ska du...
Ska du råna mig i tvättstugan
när jag tar...
...när jag tar kläderna ur tvättmaskinen och lägger den i torktumlaren?
Okej.
Okej, vi har...
Oj...
Nej, jag måste...ta mig igenom det. Låt mig ta mig igenom det.
Det här är mitt favoritskämt.
Ska... Ska...
Ska du råna mig i tvättstugan?
När jag tar kläderna ur tvättmaskinen och lägger dem i torktumlaren?
Okej.
Jag ger dig vad du vill.
Låt mig...
Låt mig bara lägga i antistat-servetter.
Pistolgömma.
Precis, nio pistoler i huset.
Sen blev jag rånad igen, på den enda plats som saknade pistol.
Så hela tiden jag blev rånad försökte jag styra dem mot pistolerna.
Kom igen nu, fan!
Är det så här det ska bli?
Behöver ingen gästbadrummet?
Kom igen. Jag torkar dig. Jag torkar dig i rumpan. Snälla!
Snälla...
Tänker ni råna mig på tomma magar?
Vill ingen ha kalkonrester? De står i ugnen.
Låt mig åtminstone runka på soffan en sista gång.
Jag är inte bög. Jag vill bara roa mig. Gör inte så här.
Låt mig byta från tvättmaskinen till torktumlaren.
Tänker du låta mina kläder mögla, din jävel?
Jag låter fortfarande mina närmaste vänner hälsa på en gång i månaden.
En gång i månaden.
Vi har spelkväll hos mig en gång i månaden.
Jag ska vara ärlig.
Jag tycker inte om spelkvällar. Jag tål inte spelkvällar.
Spelkvällar tar fram det värsta hos par,
framförallt i mitt hus, vi är tävlingsmänniskor.
Vi spelar Monopol.
Jag ogillar hur vi spelar Monopol.
Vi spelar inte rätt.
Vi tillåter förhandlingar utanför själva Monopolspelet.
Ett exempel på hur vi förhandlar. Vi spelar.
Så här förhandlar vi.
Jag säger, "Du får hamna på min tomt två gånger utan kostnad,
om du betalar p-boten jag fick på riktigt igår.
Om du går med på det...
...det är dealen. Förstår du?"
Sist vi spelade blev jag förbannad, för kvinnorna blev fulla.
När kvinnor blir fulla... Ni blir fåniga när ni blir fulla.
Ni har två nivåer. Ni har "Inte full" och "fånig."
Ni skippar allt däremellan! Ni hoppar över hela den biten.
Antingen är det, "Jag dricker inte ikväll."
eller, "Gud, jag är så jävla full!"
Det ena eller det andra.
Det är så... "Herregud! Jag fattar inte hur jag kunde bli så full.
Nån stoppade en Monopolpjäs i min rumpa."
"Va? Vad sa du?"
"Jag är så jävla full!"
De förstörde hela spelet, som jag ledde.
Jag sopade banan med dem.
Jag är barnslig vad gäller brädspel.
Väldigt barnslig.
När nån hamnar på min tomt, gör jag ljud.
Varje gång nån hamnar där.
Du måste betala. Du måste fan betala.
Min fulla fru hamnade på min tomt. Jag krossade henne.
Du måste fan betala! Du måste betala!
Har ni sett en full kvinna?
Hon försökte prata som om hon vore nykter.
Hon liksom, "Okej, okej.
Okej...
Så allvarligt är det inte...
Hur...hur m...
Hur m...
...hur mycket...är jag skyldig?
Vad är jag skyldig?"
Jag såg ner, och hon var pank. "Du har inga pengar!
Sluta slösa tid och lägg spelpjäsen i lådan. Du har förlorat!
Stick härifrån."
"Är det så det ska vara? Behandlar du din fru så?"
"Ja!"
Det är ett spel, jag vill vinna. Jag tog spelpjäsen.
Snärtade till den! Den flög tvärs över rummet.
Stick härifrån.
Alla mina påhopp gjordes inom själva Monopolspelet.
Hon tog det utanför själva spelet.
Hon sa, "Vill du bara vinna? Är det allt du vill?
Ibland är det enda jag vill att få komma."
"Va? Vad sa du? Vad?
Va?
Hur fan är det relevant? Vad har det med spelet att göra?"
Harry och Wayne ställde sig...
"Han får henne inte att komma."
Jag sa, "För jävligt." Jag blev arg. "Alla sticker härifrån, ut ur mitt hus!
Ut!"
De går. Harry och Wayne säger, "Fan ta hans hus
och hans falska vakthundar." När han sa det,
var det som om ett ljus gick upp för mig. Jag tänkte för mig själv...
...var var mina hundar när jag blev rånad? Var...
...var mina hundar?
Jag springer till bevakningsfilmerna.
Ta mig tusan om jag inte såg fyra ögon i garderoben som gjorde så här.
De iakttog allt. Man hörde dem prata.
"Jävlar, de tar allt. Ser du?
Det här är löjligt. De länsar stället helt.
Skönt att vi har våra saker här. Sängar och skålar.
Han måste skaffa en vakthund. Det här går inte. Vi är inte säkra här."
Bitch, du är vakthunden!
Man behöver vänner som mina.
Jag har fantastiska vänner.
Jag tror inte att jag hade varit där jag är idag utan min vänner.
Mina vänner har stor del i min framgångsnivå.
Därför är jag lojal mot dem, sann mot dem.
I somras tog jag dem till Japan.
Jag sa, "Vi gör nåt nytt. Upplever en ny kultur.
Ordet 'Nej' får inte finnas."
De sa, "Visst, vi kör." Vi åkte till Japan.
Det första de ville göra var att gå till nöjesparken.
Om ni verkligen känner mig, följer mig, så vet ni att jag ogillar sånt.
Men jag hade sagt att "nej" inte fanns.
Vi gick till nöjesparken i Japan. Jag ska vara ärlig.
Jag blev imponerad. Helt otroligt.
Anledningen till att jag blev imponerad var för att...
...jag var längst. Det här är sant.
Det är sant.
De kallade mig Godzilla.
Jag gav råd, sa åt folk att dricka mjölk, äta sina grönsaker, sån skit.
Vi går till berg-och-dalbanan. Jag åker inte sånt.
Men jag hade sagt att "nej" inte fanns.
Vi ställer oss i kön och jag inser hur bortskämda några av oss är.
Vi är bortskämda.
I nöjesparker när vi åker berg-och-dalbana,
brukar vi höra ett klick när bygeln går ner.
Då är man inlåst.
Ha, ha. Ja.
Kom igen, bitch. Laddad och klar.
I Japan, kom det inget klick.
De fällde ner bygeln. Den är rörlig.
Jag fick inget klick. Min skit klickade inte.
Jag tittar på japanerna i min rad.
Jag sa, "Jag fick inget klick." En kvinna började ta bilder.
Jag sa, "Bitch, det är inte läge för sånt. Det här är allvarligt."
Den japanske killen kommer tillbaka.
Jag vinkar till mig honom. "Jag fick inget klick.
Min skit klickade inte."
Läskigaste stunden i mitt liv.
Han såg mig i ögonen. Vi fick ögonkontakt. Han sa,
"Så spännande!
Så spännande!"
Jag sa, "Va? Vad sa du?"
"Så spännande, så spännande."
Den började röra på sig. Berg-och-dalbanan rörde på sig.
Det är för högt för att hoppa av. Jag tar tag om bygeln.
Jag sa, "Gud, du lät mig väl inte åka till Japan
för att det skulle sluta så här? Inte så här."
Åkturen startar.
När den börjar ramlar min mage omedelbart ner i mitt arsle, omedelbart!
Min navel och mitt anus rörde varandra. Så här.
Jag fes och rapade.
"Gud, jag kommer fanimig dö.
Jag vet att jag ska dö nu."
Det visar sig,
att det var en spårvagn.
Som förde en till berg-och-dalbanan. Ingen sa det.
De kommunicerar inte i Japan.
Berg-och-dalbanan hette "Så spännande." Så spännande!
Vi klev på berg-och-dalbanan och de sa, "Så spännande!"
Jag sa, "Inte alls!
Ni ser inte bajset på min rygg. Jag sket på mig.
Ta mig för fan härifrån!"
Japan var svårt för mig, mycket svårt.
Japan var svårt för jag hade ingen översättare.
Ingen berättade att jag behövde en. När jag förstod att vi behövde en,
tänkte jag, "För sent. Jag löser det."
Det var svårt för jag äter inte skaldjur. Jag är allergisk.
Överallt i Japan serveras skaldjur. Man vill inte vara rasist, eller ett as,
men man gör rasistiska saker när man försöker kommunicera.
Man talar inte språket, så man härmar det de gör när de pratar.
Det är det mest rasistiska jag gjort. Kyckling.
Kyckling. Fan också. Jag hukade mig ner. Kyckling.
Kyckling.
Jag såg mig själv i spegeln och blev besviken. Kevin, se på dig.
Jag levde på en Snickers i fyra dagar.
Jag tog en tugga och la den i fickan.
Jag var svag. Jag var jävligt svag.
"Jag är hungrig, jag måste äta."
Mina vänner ville ut sista kvällen. Jag sa, "Jag kan inte. Jag dör.
Gå ni. Jag vill lägga mig, vakna, hoppa på planet och äta."
De gick ut, jag stannade på hotellet.
Jag vaknade mitt i natten. Magen gjorde skitont.
Jag ringde receptionen.
En kvinna svarade. "Receptionen, vad önskas?"
Första gången jag hörde engelska i Japan förutom från mina vänner.
Jag kände mig som Tom Hanks i Castaway.
Jag tappade kontrollen.
Kyckling!
Snälla! Kyckling!
Hon sa, "Sir, lugna dig. Lugna dig.
Vilket rum bor du i?" "Jag vet inte."
Hon sa, "Titta på telefonen. Rumsnumret står på den."
Okej, jag bor i...
...jag bor i rum...
...linje, linje, snedstreck, argt hus. Jag vet inte.
Det liknar ett övergivet hus utan fönster, gjort av bambupinnar, eller nåt.
Så spännande...jag vet inte.
Hjälp!
Fattade du? Fattade du skämtet? Du fattade.
De skriver siffror så. Fattade du?
Du borde ha skrattat mer. Ditt skratt var inte...
...tillräckligt.
Jag kastade nästan den jävla mikrofonen på dig, sir.
Jag älskar att jag kan resa.
Att kunna visa mina barn platser jag aldrig ens drömde om.
Varje år runt jul, åker jag med barnen till Aspen.
Tro inte att vi åker dit för att vi kan åka skidor,
för det kan vi inte!
Men jag gillar att vara de enda svarta. Det ser bra ut. Det är vackert.
Sist vi åkte,
hamnade jag i en olycka i barnbacken. Jag försöker lära mig åka skidor.
I barnbackarna
får man inga skidstavar, de tar dem ifrån en.
Man ska vänja sig vid att åka från höger till vänster och att ramla.
Jag står i barnbacken. De puttar iväg mig. Jag står i skidposition.
Jag åker neråt. I ögonvrån,
ser jag en unge komma åt mitt håll. Jag är inte bra på matte.
Inte alls bra, men jag vet om både han och jag fortsätter framåt
kommer vi att krocka med varandra.
Jag tänker, "Jag kommer köra in i ungen."
Instruktören börjar skrika, "Ramla!
Ramla!" Jag försöker.
Jag kan inte, de har inte lärt mig hur.
Jag måste bestämma mig.
Kör jag bara ner ungen och fortsätter?
Eller ska jag bli en hjälte?
Jag valde hjälte.
När jag kom närmare lyfte jag upp ungen.
Jag trodde att hans vikt skulle få mig att stanna.
Men vi bara gjorde ett litet hopp.
Och började åka nerför en annan backe. En riktig jävla backe. Ingen barnbacke.
Den var riktig
för när vi började åka neråt skrek en kvinna, "Han har tagit mitt barn!"
Jag tänkte, "Inte bra. Inte alls bra."
Jag sa, "Gud, låt inte barnet vara vitt. Låt det inte vara ett vitt barn."
Jag kunde inte se barnet, det hade snödräkt.
Jag lyfte visiret, det lilla japanska huvudet ploppade ut.
Barnet sa, "Så spännande!"
Herregud.
Jag blev rädd och bara lämnade barnet.
Sist vi åkte dit, lackade jag ur
för att sångaren, Seal,
dök upp på min svarta vecka.
Jag blev lack. Det var min svarta vecka.
I fyra, fem år har det varit min vecka. Att komma på min svarta vecka
är själviskt och hänsynslöst, Seal.
Han sa, "Vad pratar du om? Du äger inte veckan."
Jag sa, "Det gör jag fan visst."
Han sa, "Åker du skidor?" Jag sa, "Varför vore jag annars här?"
Han sa, "Vilken berg ska du ta?" "Vilket tar du?"
"Buttermilk, det stora."
Jag sa, "Då lär vi ses där."
Jag gick till min instruktör. "Du, Seal är här.
Han försöker vinna min svarta vecka.
Ta mig och min familj till Buttermilk."
Han tog oss till Buttermilk. Väl där sa han sanningen.
Han sa, "Ni har inget här uppe att göra. Det här är för avancerat för er.
Ni kan inte svänga. Om ni åker rakt ner, dör ni.
Så vi måste dela upp berget i stora S, hela vägen ner."
Jag sa, "Perfekt. Du först,
sen jag, sen min son, sen min dotter och sen min fru."
Jag tänkte att om nån ramlar så ramlar de på mig.
Så håller jag familjen samman. Det var det jag tänkte.
Vi börjar åka nedåt.
Exakt det han sa, är det vi gör. Vi gör stora S.
Från ingenstans skjuter en vindpust förbi.
Jag vänder mig om.
Jag ser inte min son. Jag vet inte...
...var min son är.
Jag vänder mig tillbaka. Instruktören sa,
"Herregud, din son åker rakt ner. Jag hämtar honom."
Jag sa, "Det ska du inte alls göra.
Han gjorde sitt val. Han valde döden. Det var hans val."
Du ska inte rädda honom och lämna oss i sticket.
Sen måste jag äta min frus röv för att överleva.
Min fru sa, "Jag kommer ändå inte komma." "Kan du hålla käften!"
Min dotter sa...
"Håll...alla håller käften!"
Från ingenstans kommer Seal flygande över berget.
"Jag räddar honom!"
Folkmassan börjar applådera.
Hans musik börjar spelas, Gud vet var högtalarna satt.
Jag sa till min instruktör, "Få mig till foten av berget,
Seal försöker vara svartare än jag på min svarta vecka."
När vi kommer ner till foten av berget har Seal min son på axlarna.
Folksamlingen runt honom hurrar. Jag är lack. Lack!
Seal!
Ge tillbaka min jävla son, omedelbart.
Han sa, "Du borde tacka mig för att ha räddat honom."
Jag sa, "Ingen bad dig. Jag kunde ta konsekvenserna.
Ge tillbaka min jävla son, nu."
Han sa, "Inte den tonen framför alla människor."
"Fan ta dig och dem!"
Seal hoppade ur sina skidor.
Plopp, plopp. Han var redo att slåss. Jag försökte göra samma sak, men icke.
Till slut lutade jag som Michael Jackson
i videon till "Smooth Criminal".
Folk trodde det var med flit.
"Åh!"
Han sa, "Svär du igen så får du stryk." Jag sa, "Dra åt helvete." Han också.
När han sa det, flög lite saliv ut
och landade på min frus panna. Hon sa,
"Ah!
Jag kommer!"
Det har varit ett nöje och jag heter Kevin Hart, ta mig fan.
Jag uppskattar kärleken.
Tack så mycket.
Jag älskar er, för fan.
Jag älskar er.
Och jag kommer tillbaka!