‫- סדרת אנימה מקורית של NETFLIX -‬
‫- מבוסס על משחק הווידיאו של "קאפקום" -‬
‫- גרגרנות -‬
‫נראה שאתה מוכן להצטרף שוב‬ ‫לארץ החיים, אריסן.‬
‫מי את?‬
‫אני פיון,‬
‫ואני אהיה המגן שלך.‬
‫אוליביה...‬
‫איך אני עדיין חי?‬
‫אני לא אמור להיות פה.‬
‫הדרקון...‬
‫הוא לקח ממני הכל.‬
‫אתה נבחרת.‬
‫אתה אריסן.‬
‫את כל הזמן קוראת לי ככה.‬
‫אבל מה זה אומר?!‬
‫אריסן זה אחד שליבו נלקח בידי הדרקון.‬
‫אבל זה לא הורג את האריסן,‬
‫כי ליבו של אריסן לא מתקיים בגופו,‬
‫אלא באומץ שלו ובנחישותו.‬
‫פיונים כמוני נמשכים לאריסן.‬
‫את יודעת שזה נשמע מטורף?‬
‫לא משנה איך זה נשמע.‬
‫מה שמשנה הוא שזה אמיתי.‬
‫למה אני?‬
‫אני לא מבין.‬
‫זה לא משנה אם תבין.‬
‫מה שמשנה הוא שזה אמיתי.‬
‫הייתי צריך למות עם המשפחה שלי.‬
‫בן אנוש אמיץ.‬
‫הקשב לדבריי.‬
‫אם אתה שואף שליבך ישוב אליך,‬
‫בוא למאורה שלי.‬
‫אני ממתין לבואך.‬
‫הדרקון...‬
‫מזמן אותי.‬
‫שמע את דבריי!‬
‫ידי היא שתהרוג את הדרקון!‬
‫זאת המטרה האחת והיחידה שלי עכשיו.‬
‫אני אלווה אותך.‬
‫לשרת אותך‬ ‫זו המטרה האחת והיחידה שלי עכשיו.‬
‫הדרקון עף אל מעבר להרים האלה.‬
‫אז לשם אנחנו נלך.‬
‫מה שמך, ילדה?‬
‫לפיונים אין דברים כאלה.‬
‫אז איך אני אמור לקרוא לך?‬
‫אתה יכול לקרוא לי איך שאתה רוצה, אריסן.‬
‫מרשים.‬
‫אבי לימד אותי לצוד‬ ‫וללכוד חיות כשהייתי ילד.‬
‫זה יהיה טעים.‬
‫לא, תודה.‬
‫את חייבת לאכול משהו.‬
‫אפילו אם את לא רעבה,‬ ‫גופך זקוק לזה כדי לשרוד.‬
‫פיונים לא זקוקים למזון כדי לקיים חיים.‬
‫את צוחקת.‬
‫מה זה "צוחקת"?‬
‫בסדר.‬
‫כנראה שלי יהיה יותר.‬
‫אולי... האנה?‬
‫האנה?‬
‫למה השם הזה?‬
‫זה היה שם אמי.‬
‫אם אוליביה הייתה יולדת בת...‬
‫טוב...‬
‫אין לי עוד צורך להיאחז בשם הזה.‬
‫האנה.‬
‫האנה יתאים.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-אני מוציא אותך מפה.‬
‫אריסן!‬
‫מה עשית שם למעלה?‬
‫מי עולל לך את זה?‬
‫את גרה קרוב?‬
‫סאלאי!‬
‫תודה לאלים!‬
‫מה... איך?‬
‫אני מצטערת, אבא.‬
‫שקט, עכשיו.‬
‫אל תדאגי, מלאך.‬
‫זאת מתנה מהאלים.‬
‫מה עשית?‬
‫יש לך מושג איזו צרה הבאת על הבית הזה?‬
‫האריסן הציל את חיי בתך.‬
‫הקיקלופים ידועים כגזע אכזר מאוד.‬
‫היא נבחרה כקורבן.‬
‫זאת הייתה חובתה, וכבודה.‬
‫זאת הדרך היחידה‬ ‫למנוע מהמפלצת להרוס את הכפר שלנו.‬
‫כבודה? אתה משוגע?‬
‫אתה לא מבין.‬
‫הפעולות שלך מסכנות את כולנו.‬
‫טוק, טוק.‬
‫מישהו בבית?‬
‫זוזי!‬
‫נראה שהשמועות נכונות.‬
‫הכלבה הקטנה שלך חזרה.‬
‫מי האנשים האלה?‬
‫הם אלה שלקחו את סאלאי מאיתנו.‬
‫אתה יודע שראש העיר ירתח כשיגלה.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל, בבקשה...‬
‫כדאי שתמצא דרך לפצות אותנו.‬
‫קחו מה שאתם רוצים.‬
‫מהחורבה הזאת?‬
‫הדבר היחיד שיש לכם זה אוכל,‬
‫אז כנראה נצטרך להסתפק בזה.‬
‫קחו הכל, בחורים!‬
‫יש לך מזל שאנחנו‬ ‫לא לוקחים את כל שלושת ילדיך.‬
‫אבל מי יודע?‬
‫אולי עוד נחזור.‬
‫להתראות.‬
‫למה הם לקחו את האוכל שלנו, אימא?‬
‫אני רעבה.‬
‫אני יודעת, מתוקה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אבל נצטרך לחכות.‬
‫לא תצטרכו.‬
‫קחו.‬
‫זה לא הרבה, אבל זה כל מה שיש לי.‬
‫האדמה שלנו עקרה כבר שנים.‬
‫פעם היינו צדים ביער,‬
‫אבל מאז שבאו קיקלופים,‬
‫זה נעשה מסוכן מדי.‬
‫הצלחנו לשרוד בליקוט שיירים וקיבוץ נדבות.‬
‫אבל למה להציע להקריב את הבת שלך?‬
‫בכל שישה חודשים יש להעלות קורבן.‬
‫משפחות שמציעות קורבן‬ ‫לא צריכות לשלם היטלים,‬
‫וראש העיר נותן להם‬ ‫מספיק מזון כדי לעבור את החורף.‬
‫אתה ואשתך תשרדו שלושה חורפים,‬
‫אבל מה אחר כך?‬
‫האנה...‬
‫אני בוש ונכלם בעצמי.‬
‫ספרי לנו על הקיקלופ.‬
‫בסדר. שכנעתם אותי.‬
‫בבקשה.‬
‫לא, לא. אנחנו לא יכולים.‬
‫אנחנו לא יכולים!‬
‫אל תהיה חצוף!‬
‫זה בסדר. קח.‬
‫גם אני רוצה עוד.‬
‫חבל מאוד!‬
‫די! זה לא יפה.‬
‫אבא...‬
‫קחי.‬
‫זה בסדר, בן.‬
‫לא רציתי לשתות.‬
‫אז שניכם אחראים על הרגזת הקיקלופים?‬
‫אני מתנצל.‬
‫משהו בהקרבת ילדים לא מסתדר לי.‬
‫מה לא בסדר?‬
‫המשתה הצנוע שלי‬ ‫לא מספק שני נוודים עלובים?‬
‫אני מבטיח לכם שהמזון הזה‬ ‫הוא הטוב ‬‫ביותר ‬‫שזכיתם לו מזה שבועות.‬
‫איך השגת את כל המזון הזה?‬
‫לתושבים שלך יש בקושי מה לאכול.‬
‫זה?‬
‫זאת בסך הכל מתנה.‬
‫התושבים שלי מבינים כמה אנחנו מתאמצים‬
‫להגן עליהם מהענק האכזר,‬
‫והם מפגינים אסירות תודה,‬
‫ובירכו אותנו בשפע שמגיע לנו.‬
‫אני מבין שהמנהגים שלנו‬ ‫עלולים להיראות קצת...‬
‫ברבריים,‬
‫אבל אני מבטיח לכם‬
‫שזה עדיף מהחלופה.‬
‫אנחנו עושים רק את המעט‬ ‫שאנחנו יכולים על מנת לשרוד.‬
‫הישרדות היא דחף טבעי.‬
‫החברה שלך קולטת את זה.‬
‫תמיד חיבבתי פיונים.‬
‫הם לא מושפעים מרגשות קטנוניים‬
‫כמונו, בני האדם.‬
‫אנחנו הולכים, האנה.‬
‫ולאן אתה הולך, בחור?‬
‫אני הולך לעשות משהו‬ ‫שאתה היית צריך לעשות מזמן.‬
‫אני הולך להרוג את המפלצת הזאת.‬
‫אתה ואיזה צבא?‬
‫"אני הולך להרוג את המפלצת הזאת."‬
‫אני לא צריך צבא.‬
‫כן.‬
‫יחד עם זאת, אתה מפגין אומץ לב רב,‬
‫גם אם זה קצת מטופש.‬
‫יש לי מה לעשות עם אדם בעל האופי שלך.‬
‫לא? לא מעוניין?‬
‫נו, טוב.‬
‫יותר פינוקים בשבילנו.‬
‫אתה בטוח בזה?‬
‫אין לי שום ספק.‬
‫אתה מרגיש קשור למשפחה הזאת,‬
‫אבל הסכנה גדולה.‬
‫אם נשאיר את הקיקלופ הזה בחיים,‬
‫ראש העיר ישלח שוב לקחת את סאלאי,‬
‫ובסוף גם את הילדים האחרים.‬
‫אני לא אתן לזה לקרות.‬
‫אבל יש לנו עניינים אחרים לטפל בהם.‬
‫הדרקון יכול לחכות.‬
‫אלה אנשים טובים, האנה.‬
‫מפוחדים, אבל טובים.‬
‫הם נאלצו לקבל החלטה איומה‬ ‫למען הישרדות המשפחה שלהם.‬
‫ההורים האלה מרעיבים את עצמם‬ ‫כדי למלא את הבטן של ילדיהם.‬
‫הבחנתי בזה.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫הם גדולים יותר ודורשים יותר הזנה.‬
‫זאת הייתה החלטה מטופשת.‬
‫מטופשת?‬
‫אבא שלי היה עושה דברים כאלה.‬
‫הוא עשה כל מה שהוא היה יכול בשבילי.‬
‫הוא לימד אותי‬ ‫את החשיבות של ההגנה על המשפחה...‬
‫מה זה אומר להיות גבר.‬
‫אני אכזבתי את אשתי ואת ילדי.‬
‫אני לא אאכזב את המשפחה הזאת.‬
‫אני חושבת שאני מבינה.‬
‫אריסן!‬
‫מרשים מאוד!‬
‫התחלתי לחשוב שאתה פוחד להופיע.‬
‫מה אתה עושה פה?!‬
‫הוא השתמש בקיקלופים ככלי.‬
‫חכם.‬ ‫-מה?‬
‫הפיון שלך חדת תפיסה.‬
‫תבין זה די פשוט‬ ‫לגזול מאנשים את המעט שיש להם‬
‫כשהם מלאים אימה.‬
‫זה היה משחק גאוני,‬
‫גם אם אני מעיד על עצמי.‬
‫בן זונה!‬
‫רגע, רגע, רגע.‬
‫אל תיתן לרגשותיך לשלוט בך.‬
‫אני אגיד לך מה,‬
‫אם תבוא לעבוד בשבילי,‬
‫תעזור לי לרסן את התושבים שלי,‬
‫אני לא אתן אותך למאכל לידידי הקטן כאן.‬
‫לא.‬
‫הפסקנו לנהל משא ומתן.‬
‫התושבים שלך גוועים מרעב ברחובות‬
‫כשאתם זוללים בטירה!‬
‫אתה אמור להגן עליהם ולא לגנוב מהם!‬
‫אז נראה שהוא החליט.‬
‫טוב. בדרך כלל‬ ‫הוא לא אוהב את בשרם של מבוגרים.‬
‫קשה מדי.‬
‫אבל היות ששדדת ממנו את ארוחת הערב שלו,‬
‫הוא בוודאי רעב מספיק כדי לחרוג ממנהגו.‬
‫אריסן!‬
‫אתה חייב לתקוע את החרב שלך בעין שלו.‬
‫אז צריך להוריד אותה למפלס שלנו.‬
‫כבקשתך.‬
‫תברחו!‬
‫אריסן, חכה!‬
‫לפני שאתה תוקף...‬
‫אין מצב!‬
‫מצטערים, בוס!‬
‫מה אתם עושים? תחזרו הנה!‬
‫היה טוב, אבל אני לא אמות בשבילך.‬
‫מה?‬
‫פחדנים!‬
‫היי. חכה רגע.‬
‫אני מבין.‬
‫אני מכיר בשגיאות שלי.‬
‫בבקשה, אל תהרוג אותי!‬
‫האנשים בהם שלטת פעם יחליטו על גורלך.‬
‫מפלצת!‬ ‫-הרגת את הבת שלי!‬
‫תפשטו את עורו!‬
‫בואו נבזוז את הטירה!‬
‫כן! אני רוצה את האוכל שלי בחזרה!‬
‫קדימה!‬
‫היי, זה היה שלי!‬
‫באמת? תנסה לקחת את זה!‬
‫תירגעו!‬
‫יש מספיק לכולם!‬
‫זה שלי!‬
‫אני ראיתי את זה ראשון!‬ ‫-תן לי!‬
‫תנו לי את זה! אני צריך יותר!‬
‫בני אדם הם יצורים טיפשים.‬
‫מה לא בסדר?‬
‫כלום.‬
‫הכל בסדר.‬
‫עברית: יעל אדמי‬