EN NETFLIX-SERIE
Vi klarer den.
Der må være et paradis, der venter på os et sted.
Giv op!
Der findes intet sted, hvor I kan leve sammen.
Nej!
-Aria! -Giv op! Du kan ikke leve med mennesker.
Du er vampyr!
Undskyld.
-Det her var umuligt… -For os.
Hjælp mig.
Nej. Du må ikke gå. Aria!
Paradiset, vi har ledt efter, er ikke langt væk.
-Der er intet sted som… -Det eksisterer.
Jeg må gå nu.
Momo!
Det er hende.
Momo, er du okay?
Du kom efter mig.
Den ting, du gav mig, den var nyttig.
Undskyld. Jeg er glad for, du er okay. Det var fjollet af mig.
Det er okay.
Allegro.
Momo! Kom væk fra den vampyr.
-Mor… -Grib fat.
Okay. Kom så.
Fine, vær ikke så dumdristig.
Pis.
Fang dronningen.
Få hende i sikkerhed.
Det her er utroligt.
Giv dem ikke frie tøjler.
Jeg sagde jo, de ville være i vejen.
Du er i vejen.
Pis.
Hør godt efter. Hold godt fast.
Gå udenom, og afskær dem vejen.
Fine.
Jeg beder dig. Pres ikke dig selv så hårdt.
Jeg vil ikke se dig komme til skade mere.
Tak.
Jeg klarer den.
Først må vi få lidt afstand og finde et sted at omgruppere.
Fine!
Hold dig fra Fine.
Momo, lad være!
Slip mig!
Pis!
Ram ikke pigen.
Pis.
Godt. Vi har trængt dem op i en krog.
Opdater chefen. Vi har hende næsten.
Vi må videre.
De har fundet os.
Vent. Hvad planlægger du at gøre?
Nej, lad være!
Fine!
Følg vandkanalen, til du kommer ud.
Kom ud af fabrikken. Jeg finder dig.
Jeg bliver her, til du kommer ud.
Jeg sørger for, de bliver her indtil da.
Forlader du mig igen?
Det ønsker jeg ikke.
Jeg vil også kæmpe.
Er det slut nu, så lad os dø sammen.
Vi lover hinanden noget.
Vi kommer ud herfra og skaber vores eget paradis.
Et sted, ingen kender til.
Men lige nu må du gå alene.
Det kan ikke passe. Du kan ikke stoppe blødningen.
Fine, nej!
Fine? Fine!
Fine?
Fine!
Jeg må tilbage dertil.
Jeg fandt dig.
Du er dødens engel. Hvor er Fine?
Fine brugte det stof.
Og blev til et bæst.
Hvorfor?
Kommandørens datter, jeg fik dig!
Momo!
Slip hende! Nu!
Nej. Jeg tager hende med tilbage.
Til gengæld får jeg…
Stå ikke i vejen for mig.
-Grib ham. -Ja.
Jeg håber ikke, at du bærer nag.
Dette var for menneskehedens og videnskabens fremgang.
Pis.
Jeg burde have stoppet dig for længe siden.
Jeg burde have dræbt dig…
…da jeg havde chancen.
Find Fine.
Red hende.
Vi skal hjem, Momo.
Det er ikke for sent. Jeg kan hjælpe…
-Slip! -Gå ikke!
Undskyld.
Jeg lovede
at beskytte dig.
Dengang…
Gid, jeg var stærkere.
Jeg burde ikke have ladet dig være alene.
Chef, pas på.
Du må klare det herfra.
Det glæder mig at se dig i din sande form.
Dit uhyre.
Kom mod mig. Du vil have mit blod, ikke?
Fine!
Fine, opgiv ikke.
Kan du se, det er mig?
Momo, gå væk fra hende.
Den ting genkender dig ikke mere.
Sådan slutter et menneske-vampyr-forhold altid.
-Ti stille! -Du har selv set det.
Jeres paradis findes ikke.
Hvorfor lader I os ikke være i fred?
Fordi jeg holder af dig. Lad hende være.
Der findes intet paradis, hvor I to kan leve sammen.
-Nej! -Aria!
Undskyld. Det var en umulig plan.
Det paradis eksisterer ingen steder.
Sig ikke, hvad der er og ikke er muligt.
Jeg forventer ikke, at du forstår.
Om Fine eller om os!
Og hvad tror du, du ved?
Efter kun et par dage sammen, hvad ved du så?
Sig det. Sig, du tager med tilbage til Central.
Hvorfor tage tilbage til det sted?
Sig det. Jeg lader dig leve, hvis du siger det.
Mit valg er at leve med Fine!
Gør det. Dræb mig, dit uhyre.
Dræb mig, og bevis det.
Bevis, at vampyrer er vilde udyr!
Skynd dig at gøre det.
Hvorfor?
Forstår du nu?
Det er tid til at tage tilbage til byen.
Momo, jeg er glad.
Vi gjorde det. Vi slap væk.
Ja. Det gjorde vi.
Fine, tag mit blod.
Undskyld.
Der er ikke mere at gøre nu.
Denne duft bringer minder frem.
Måneazaleaerne.
Der var engang en person, jeg elskede.
Den person
hverken afviste eller afskyede mig.
Mig, en vampyr.
Vampyrer og mennesker sammen? Det kan ikke passe.
Hvad mener du? Vi er sammen nu.
Kom nu. Tag de pensler, og hjælp mig.
Hun malede og dansede.
Og lærte mig at lave musik.
Hun lærte mig blomsternavnene.
Det, vi delte, var forbudt, så folk kom efter os.
Uanset, hvor vi tog hen.
Både vampyrer og mennesker.
Til sidst kunne jeg ikke beskytte hende.
Det hele var min skyld.
Fra den dag
levede jeg, som om jeg allerede var død.
Momo…
Så mødte jeg dig.
Jeg ved, jeg er egoistisk.
Først var du en erstatning for hende.
For hendes udseende og hendes stemme.
Jeg troede, jeg kunne lade det være ved det.
Men…
…du var stærk.
Meget stærkere, end du tror, du er.
Stærkere end mig.
Utroligt meget stærkere.
Og du har talent for at synge.
Havde jeg ikke mødt dig, ville jeg stadig være i den by.
Jeg ville aldrig have hørt musik.
Du lærte mig alt.
Det ved jeg nu ikke.
Og jeg er tonedøv.
Momo…
Syng for mig.
Det kan jeg ikke.
Du reddede mig.
Lad mig ikke leve i mørket længere.
Fine… Nej…
Jeg beder dig.
Lad mig leve
i dine lykkelige minder.
Momo, undskyld.
Jeg udsatte dig for det her.
-Men… -Det var, som du sagde.
Jeg var en pige, der ikke kendte til verden.
Du hjalp mig igennem alt, men jeg var så egoistisk.
Vent.
Ønskede du, at det skulle slutte sådan?
Var det denne ødemark, du søgte efter?
Momo!
Kom tilbage.
Det forbyder jeg. Hvorfor tror du, du kan løbe væk?
Jeg vil ikke tillade det.
Tak for alt.
Lad os leve vores egne liv fra nu af.
Du lever dit, og jeg lever mit.
Hav det godt.
Momo!
Vent, Momo!
Det var dig.
Den dag ønskede du at blive fri fra den by.
Du valgte at leve, og du tog min hånd.
Tekster af: toni spring