EN NETFLIX-SERIE
Vi klarar oss.
Det måste finnas ett paradis som väntar på oss nånstans.
Ge upp!
Det finns ingen plats där ni kan leva tillsammans. Den finns inte.
Nej!
-Aria! -Ge upp! Du kan inte leva med människor.
Du är en vampyr!
Förlåt.
-Det här var omöjligt… -För oss.
Hjälp mig.
Nej. Du kan inte gå. Aria!
Paradiset vi har sökt är inte så långt borta.
-Det finns ingen plats som… -Det finns.
Jag måste gå nu.
Momo!
Det är hon.
Momo, hur mår du?
Du hämtade mig.
Den här som du gav mig, den behövdes.
Jag är glad att du mår bra. Det var dumt av mig.
Det är okej.
Allegro.
Momo! Bort från vampyren!
-Mamma… -Ta tag.
Okej. Kör på!
Fine, sluta vara vårdslös.
Skit också.
Fånga drottningen.
Ta henne till en säker plats.
Det här är otroligt.
Sluta ge dem fria tyglar.
Jag sa ju att de skulle hamna i vägen.
Du är i vägen.
Skit också.
Hör på noga. Håll i dig hårt.
Kör runt och skär av deras väg.
Fine.
Jag ber dig. Sluta pressa dig så hårt.
Jag vill inte se dig bli skadad.
Tack, Momo.
Det blir bra.
Vi måste komma undan och hitta en plats att omgruppera.
Fine!
Håll dig undan Fine.
Momo, nej!
Släpp mig!
Skit också!
Träffa inte flickan.
Skit.
Bra. Vi har dem i ett hörn.
Uppdatera chefen. Vi har henne nästan.
Vi måste gå, Momo.
De har hunnit ifatt oss.
Vänta. Vad planerar du att göra?
Nej!
Fine!
Följ kanalen och gå ut.
Gå ut från fabriken. Jag möter dig där.
Jag stannar här tills du kommer ut.
Jag ser till att de stannar här till dess.
Ska du lämna mig igen?
Jag vill inte det.
Jag kan också strida.
Låt oss dö tillsammans.
Vi avger ett löfte.
Vi kommer ut härifrån och skapar ett eget paradis.
En plats som ingen känner till.
Men nu måste du gå ensam.
Du kan inte stoppa blödningen.
Fine, nej!
Fine? Fine!
Fine?
Fine!
Jag måste in där igen.
Jag hittade dig.
Du är en dödsängel. Var är Fine?
Fine tog drogen.
För att bli ett monster.
Varför?
Befälhavarens dotter, jag har dig!
Momo!
Släpp henne! Nu!
Jag kan inte. Jag tar med henne.
I utbyte får jag…
Var inte i vägen.
-Grip honom. -Ja.
Hys inget agg.
Det här är för vetenskapens och mänsklighetens framsteg.
Skit.
Jag borde ha stoppat dig för länge sen.
Jag borde ha dödat dig…
…när jag hade chansen.
Hitta Fine.
Rädda henne.
Vi ska åka hem, Momo.
Det är inte för sent. Jag kan hjälpa…
-Släpp! -Gå inte, Momo!
Jag är ledsen.
Jag lovade att
jag skulle skydda dig.
Då förut…
Om jag bara hade varit starkare.
Jag borde inte ha lämnat dig ensam.
Chefen, var försiktig.
Du får ta över nu.
Jag är glad att få se dig i din sanna form.
Ditt monster.
Kom hit. Du vill ha mitt blod, eller hur?
Fine!
Fine, ge inte upp.
Ser du inte? Det är jag.
Momo, bort från henne.
Varelsen känner inte igen dig.
Det är följden av en människo-vampyrrelation.
-Tyst! -Du har sett det med egna ögon.
Det här paradiset är en bluff.
Varför lämnar du inte oss ifred?
För att jag bryr mig om dig. Släpp henne.
Det finns inget paradis där ni två kan leva tillsammans.
-Nej. Nej! -Aria!
Jag är ledsen. Det här var en omöjlig plan.
Paradiset finns inte någonstans.
Säg inte vad som är möjligt.
Jag väntar mig inte att du ska förstå.
Förstå Fine eller oss!
Och vad tror du att du vet?
Efter bara några dagar tillsammans, vad kan du veta?
Säg att du kommer tillbaka till Central.
Varför skulle jag åka tillbaka dit?
Jag låter dig leva om du säger det.
Mitt val är att leva med Fine!
Gör det. Döda mig, ditt monster.
Döda mig och bevisa det.
Bevisa att ni vampyrer är hemska bestar!
Skynda på och gör det.
Varför?
Förstår du nu?
Det är dags att åka tillbaka till staden.
Momo. Jag är så glad.
Vi klarade det. Vi kom undan.
Ja. Vi gjorde det.
Fine, ta mitt blod.
Jag är ledsen, Momo.
Det finns inget som kan göras nu.
Doften ger mig minnen.
Månazaleorna.
Det var en person jag älskade.
Den personen
avvisade eller föraktade mig inte.
Mig, en vampyr.
Vampyrer och människor tillsammans? Det kan inte stämma.
Vad menar du? Vi är ju tillsammans.
Kom. Ta penslarna och hjälp mig.
Hon målade och dansade.
Och lärde mig att skapa musik.
Hon lärde mig namnen på blommor.
Det vi delade var förbjudet, så folk gav sig på oss.
Oavsett vart vi åkte.
Både vampyrer och människor.
I slutändan kunde jag inte skydda henne.
Det var mitt fel.
Från och med den dagen
levde jag som om jag var död.
Momo…
Sen träffade jag dig.
Jag vet att jag är självisk.
Först ersatte du henne.
Hennes utseende och röst.
Jag trodde jag kunde låta det vara så.
Men…
…du var stark.
Mycket starkare än du tror.
Starkare än jag.
Mycket starkare.
Och du kan sjunga.
Om jag inte träffat dig hade jag varit kvar i stan.
Jag hade aldrig hört musiken.
Du lärde mig allting.
Jag vet inte det.
Dessutom är jag tondöv.
Momo…
Snälla, sjung för mig.
Jag kan inte.
Jag kan inte göra det.
Du räddade mig.
Låt mig inte leva i mörkret längre.
Fine… Nej…
Snälla.
Låt mig leva
i dina lyckliga minnen.
Momo, jag beklagar.
Jag orsakade det här.
-Men… -Det var som du sa.
Jag var en flicka som inte visste nåt om världen.
Du hjälpte mig genom allt, men jag var så självisk.
Vänta, Momo.
Ville du att det skulle bli så här?
Är det den här ödemarken du söker efter?
Momo!
Kom tillbaka, Momo.
Jag förbjuder dig. Varför tror du att du kan rymma?
Jag tillåter det inte!
Tack för allting.
Vi ska leva våra egna liv från och med nu.
Du lever ditt och jag lever mitt.
Ha det så bra.
Momo!
Vänta, Momo!
Det var du.
Du ville befria dig från den staden den dagen.
Du valde att leva och du tog min hand.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis