PŘED DVĚMA LETY
Dobře.
Přílety
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
- Vítej. - Děkuju.
To je pro tebe.
Děkuju.
Tak jo, auto.
Jsi tak krásná.
Ještě krásnější než na fotkách.
- Kde to jsme? - Doma.
Takže...
tady je koupelna a tady ložnice.
A kuchyně.
Omluv ten nepořádek.
Proč ses mi hrabal v tašce?
Vzal jsi mi mobil.
A pas.
Jen jsem je dal na bezpečné místo.
Mobil ti tady stejně nebude fungovat.
Neteče voda. V koupelně.
Hej.
Je ti něco?
Chceš si jít lehnout?
O tomhle místě jsi nemluvil.
Není to město.
Necítím tady v bezpečí.
Ne. Říká se: „Necítím se tady v bezpečí.“
Je mi líto, že to není podle tvých očekávání.
Kvůli tomuhle bych nepřijela.
Kde mám pracovat a najít si přátele?
Nemusíš pracovat. Já pracuju.
Postarám se o tebe.
Tady nezůstanu. Tohle je šílené.
Co děláš?
- Co děláš? - Mrzne.
Proč mám spát tam venku?
Ne. Ne, přestaň.
Já tohle nechci.
Nevím. Já...
Prosím. Odvez mě na letiště, prosím.
Ne, počkej. Hlavně se uklidni.
Mám se uklidnit?
Ty prostě...
Lhal jsi.
Lhal. Slíbil jsi mi nový život.
Tohle není život.
Vytvoříme si život.
Vytvoříme si domov.
Společně.
Jen my dva.
Domov?
Já tady s tebou nezůstanu.
Ani tě nemám ráda. Lžeš.
Tohle místo je vězení!
- Sklapni. - Tohle je k smíchu.
Ty jsi k smíchu.
- Takhle mluvíš? - Co?
Po všem, co jsem pro tebe udělal?
Já nejsem k smíchu, kurva!
Sobecká, nevděčná mrcho!
Nikam nepůjdeš!
Jsi moje!
Navždy!
Bolí vás to tady?
- Cítíte něco? - Ne.
Dobře. A co krk? Je v pořádku?
Jo.
Dobře, zkontroluju vám páteř. Děkuju.
- Co tohle? - Nebolí to. Jo.
- Moc jsme toho nenašli. - Díky. Nic mi není.
Možná jsi přerušila vloupačku.
Už jsem to říkala.
Souvisí to s mým případem.
Prověřili jste tu krev na chodbě?
Jo, poslali jsme ji do laborky.
- Máme sejmout otisky? - Ne. Měl rukavice.
Petur Jsi v pořádku?
Moa je na operačním sále. Bude v pořádku.
- Ahoj. - Ahoj, jak se máš?
Takže...
přemýšlel jsem nad tím, co jsi řekl.
A pokud jsem Petr Pan, tak ty jsi Zvonilka?
A já už myslel, že řekneš něco seriózního.
Ne, to vlastně chci.
Potřebuju od tebe radu. Jako od kamaráda.
Platonickou radu.
Jde o jednoho chlapce, Rudiho.
A...
jeho máma, no...
Přišel o mámu.
Takže je tady sám.
Chtějí ho poslat zpátky do Ruska,
odkud pochází, už příští týden.
A já nevím,
říkal jsem si, že...
Co sis říkal?
Říkal jsem si, že bych mu možná mohl pomoct.
- Jako pěstoun. - Dobře.
Nebo tak něco. Nevím.
Aby tady mohl zůstat, víš?
A chtěl jsem to probrat s tebou, protože...
Protože jsi dobrý člověk. A...
A máš pravdu. Musím přestat s tím, co dělám...
ať je to cokoli. Přestat utíkat. Vím to.
A vím...
Vím, že si myslíš, že mi tohle moc nejde.
Zatím ti to moc nejde.
Ale uvidíme, jak to půjde.
PŘÍSTUP ODEPŘEN
Hajzlové.
Krádež auta. Magnus říkal, ať to dám tobě.
- Už jste vyslechli majitele? - Ještě ne.
Mluvil jsi s Huldou?
Měl bys ji zkontrolovat.
Ahoj.
- Jak se máš? - Dobře.
Vážně?
Protože Leifur mi právě dal hlášení, kde se píše:
„Neznámý muž
vstoupil bez povolení do budovy
a napadl ji nožem. Přerušené vloupání.“
To je kurva neuvěřitelný.
Už tam ani nepracuju a stejně ze mě dělají blázna.
Nebylo to vloupání.
Naomi, Katja a Elena spolu souvisí. Vím to.
Ten muž, který tady byl, to ví taky.
Tak proč jsi mi nezavolala?
Huldo?
Včera s Rudim jsem se chovala hrozně. Promiň.
To mě nezajímá.
Zajímá mě to, že se ti někdo vloupal do domu.
Potřebuju tvou pomoc.
Jo, jasně. Cokoli.
Můj pracovní server.
Deaktivovali mi heslo.
Dobře.
Jo. Přijď ke mně.
A co Albert?
Co s ním?
Máš k němu nějakou teorii?
Nevím. Odvedení pozornosti? Léčka?
Možná do toho byl zapletený. Co je tohle?
Jen jsem večer vyhledával zákony o pěstounství.
Proč si pročítáš chatovací skupiny na webu pro gay rodiče?
Vlastně jde o Rudiho.
Mohl bych mu dělat pěstouna.
Dobře. To je...
Něco, co by nikdo nečekal. Jo. A taky se to nejspíš nestane.
Jen chci říct...
Rodičovství je úžasné.
Ale je těžké.
Je hodně těžké.
- Myslíš, že to nevím? - Ne. Nevíš.
Bezva. Tak dík za povzbuzení.
Vím, že ti na něm záleží. Vidím to. Ale...
není na tobě, abys tu situaci s Rudim vyřešil.
Takže se nemám ani snažit?
To neříkám. Já jen...
Opravdu tohle chceš?
Protože to musíš chtít.
Pak už to nemůžeš vrátit.
Koukni, nevím všechno. To vím. Chápu to. Jasné?
Ale přijdu na to, víš?
Přišel bych na to. Nevím.
O tom rodičovství je.
Lukasi, myslím...
že jakékoli dítě by bylo šťastné, kdyby mělo za tátu tebe.
Děkuju.
Teď tě obejmu, jo?
Takže nevystrkuj bodliny.
Musíš se jít rozloučit.
Jinak toho budeš litovat.
Jo.
- Zasraný život, co? - To mi povídej.
Děkuju.
Prosím tě, hlavně nedělej nic, co mě dostane do problémů.
Ne, neboj se. Nic se nedozví.
Zatím se měj.
PŘÍLETOVÁ KARTA CESTUJÍCÍHO
F223 Engjavagur NENALEZENA ŽÁDNÁ NEMOVITOST
Hulda.
Zdravím, Huldo, tady Bjartur.
- Bjartur? - Jo.
Poslyšte, procházel jsem své záznamy
a všiml jsem si, že jsem učil tu dívku, na kterou jste se ptala.
Omlouvám se. Úplně jsem na ni zapomněl.
Jakou dívku?
Naomi Katzovou.
Pokračujte.
Našel jsem její esej o tom, proč přijela na Island.
Mohl by vysvětlit, co se jí stalo.
Chtěla bych ho vidět.
Není přeložený.
Ale můžu vám pomoct.
Chcete přijít ke mně?
Pošlete mi svou adresu.
Má jít za doktorkou, ale ta má zpoždění.
- Je v pořádku? - Jen běžný postup.
Musíme dokázat, že byl v naší péči zdravý.
- A kdy dojde na tamto? - Zítra.
Běžte. Je ve svém pokoji.
Budeš dělat nějaké sporty, až se vrátíš?
Tak to jsem do něj mohl dát hromadu basketbalových míčů, co?
Tu máš.
Ukážu ti to.
Tady.
Dal jsem ti tam pár her, jo?
Zmáčkneš tohle tlačítko.
A když půjdeš sem...
Lukas. To jsem já.
Ano? Klikneš na to.
A to je moje telefonní číslo a e-mailová adresa.
Takže kdybys mě potřeboval,
zavoláš na to a já odpovím, jo?
- Děkuju. - Jo.
Nemáš zač.
Omlouvám se.
Musím si Rudiho na chvíli půjčit.
Jo.
Klidně běž.
Bjarture?
Zdravím.
Ta složka je uvnitř.
Půjdete dál?
Ne, díky. Jen si ji vezmu a pojedu.
Jsem na cestě z města.
Ještě jsem ji nepřeložil.
Ale mám čas.
Můžu uvařit kávu.
Nemůžete mi to shrnout?
O čem to je?
Je to docela dlouhé.
Tak to musí počkat, než se vrátím. Zavolám vám.
Zmiňuje se o nějakém muži.
- A vy máte čas? - Hromadu času.
Tak můžete jet se mnou.
Můžete ten esej překládat, když budu řídit.
Zaplatím vám za váš čas.
Kam jedete?
Je to cesta na pár hodin. Musím něco prověřit.
Jen si vezmu věci.
Měli za úkol napsat o tom, proč přijeli na Island.
Studenti.
Měli to přeložit do islandštiny.
Ale Naomi zmizela před tím, než...
Myslíte, že se jí taky něco stalo?
O tom nemůžu mluvit.
Řeknete mi, kam jedeme?
Skaftafell. Chci tam prověřit jedno místo.
V horách.
Tam nahoře je to krásné.
To je teda dobrodružství.
Dobrý den.
Můžu vám nějak pomoct?
Jo.
Pracuju s Huldou.
A vy bydlíte...
Jo, tamhle.
A nic jste neviděl?
Ne. Až do chvíle, než přišla Hulda a přinesla Mou.
Mého psa.
A odkud to bylo? Z jakého směru?
Odtamtud.
Dobře.
Máte něco?
Jo, mám.
Dál píše, že na internetu poznala nějakého Islanďana jménem Andrik.
Na nějaké mezinárodní seznamce.
Je tam i příjmení?
Ne.
Dobře. Tak čtěte dál.
Nejdřív to bylo nezávazné, ale časem se z toho stala...
Napsala to takhle:
To se těžko překládá.
Něco jako vášnivá láska.
Takže ji Andrik požádal, aby přijela na Island a vzala si ho.
Slíbil, že se o ni postará
a ona nebude muset nic řešit.
Je smutné, že to muselo skončit.
Že jo? A takovým způsobem.
Čtěte dál, prosím.
Musím natankovat.
Hned se vrátím. Musím čůrat.
- Ti jsou krásní. - Děkuju.
Vyrobila jste je?
Ano.
- Vezmu si je. - Dobře.
Jo.
Mé dceři by se líbili.
Tak jo, hotovo.
Tady Hulda.
Hlasovky skoro neposlouchám,
takže jestli něco potřebujete, napište mi.
Haló?
Huldo?
Prověřuju jedno místo u F223.
Myslím, že je tam vozí. Zavolej mi! H.
Nechcete něco k jídlu?
Třeba hot-dog?
Ne.
Začíná se stmívat. Měli bychom vyrazit. Hned.
Je to Bjartur, to on je vrah!
Zpráva nedoručena
Připravena, kapitánko?
Jasně. Jo.
Ne. Její karty.
Potřebuju vědět, kde byly naposledy použity.
Jo. Ne, je mi kurva jedno, která z nich. Všechny.
Dobře.
Jo.
Čerpací stanice?
Kde?
Dobře.
Dobře, děkuju.
Můžu si půjčit váš mobil? Můj nefunguje.
Můj taky ne.
Asi tady není signál.
A to mám mít globální roaming.
Co to je?
Jen drobnost. Prodávali to na benzínce.
Otec říkával, že Huldufólk,
skrytý lid, nás neustále sleduje.
Jsou všude.
Jsou součástí přírody.
Jsou v kamenech.
Ve vodě.
Všude.
Říkal mi, že když budu zlobit...
tak přijdou a odnesou si mě.
Jako odnesli bratra.
Bratr umřel na spalničky.
Nebyl to hodný člověk, můj otec.
Ne, to od něj nebylo hezké.
Kolik vám bylo?
Nechci o tom mluvit.
Tak můžeme mluvit o tom případu.
Ostatní detektivové si myslí, že máme toho, kdo zabil Elenu.
A že Katja a Naomi s tím nesouvisí.
Myslel jsem, že o tom nemůžete mluvit.
Většinou ne.
Ale vy jste nám moc pomohl.
A je to nový pohled na věc. Nikdy nevíte, ne?
Třeba si všimnete něčeho, co mi uniklo.
Dobře.
Katja a Elena.
Naomi.
Myslíte, že šlo o vraždy?
Zase tolik o tom nevím,
ale asi je to možné.
Co myslíte vy?
Že je to možné.
Elenu někdo zavraždil, ale byl to velice chytrý člověk.
Všechny přesvědčil, že smrt Katji a Naomi byla jen nehoda.
Všechny...
kromě mě.
Ano.
Máte pravdu.
Musel to být někdo hodně chytrý, aby mu to všechno prošlo.
Souhlasím.
Musel to mít hodně dobře naplánované.
Nebo měl jen kliku.
Pokud je někdo zavraždil, myslíte, že je vrah znal?
Kdyby ano, měl by příležitost
- to udělat. - Že jo? A motiv.
Protože když někoho znáte, máte k němu nějaké city.
A city se někdy těžko ovládají.
Myslíte,
že na nich tomu vrahovi mohlo dokonce záležet?
Možná mu na nich záleželo hodně.
Proč mi to říkáte?
Zajímá mě váš názor.
Láska dělá z lidí šílence.
Ne?
Jo.
Byla ještě s někým?
Nikoho jsem neviděla.
Koupila si elfy.
Aha. Máte tady bezpečnostní kamery?
Ano.
Ale ne.
Vždyť to říkám. Je v nebezpečí.
Někde u silnice F223.
Tak ať hned nasednou do aut. A sledujte její kartu.
Proč myslíte, že je Elena mrtvá?
Ve zprávách přece nic nebylo.
Našli jste ji?
Ne, nenašli.
A je, Bjarture?
Je Elena mrtvá?
Podívejte.
Vypadá to, že je někdo doma.
Byla to zábava.
Počkejte!
Pomoc!
Jste v pořádku?
Já...
Dostanu vás ven.
Ne.
Kde je klíč? Máte klíč?
Nevím. Myslím, že ho má u sebe.
Kde je?
Jen klid. Dostanu vás odsud.
Je nabitá?
Náboje má ve vedlejší místnosti.
Tak jo. Zacpěte si uši.
Dobře.
Kde máte oblečení?
Nemám oblečení. Sebral mi ho.
Tady, vezměte si tohle.
To nic.
Máte boty?
- Jste v pořádku? - Musíme jít.
Co to kurva je?
Rychle! Prosím.
Musíme jít.
Co to děláte?
Co to kurva je?
Co to je?
Nic. Jdeme.
- Na zem! Dělej! - Dobře.
Na kolena.
Huldo, jste v pořádku? Musíme jít.
- Jo. - Musíme jít.
- Jste v pořádku? Rychle. - Nic mi není.
Rychle!
Vezměte si tohle.
Neztraťte to.
Běžte po silnici. Myslete na syna!
Běžte! Hned! Tak běžte!
Tady jsem, Bjarture. Teď jsme tu jen my dva.
Chceš někoho zabít? Zabij mě.
Nechtěl jsem nikomu ublížit.
Miloval jsem je.
Jo, miloval jsi je.
Jaký krásný zamilovaný příběh.
Krásný zamilovaný příběh, Bjarture.
Až umřeš,
všem na světě to bude úplně u prdele.
Je konec. Skončila jsi.
Hej!
Podívej se na mě!
Hej! Podívej se na mě!
Eleno!
Vrať se!
Všechny silnice jsou uzavřené kvůli té bouři.
Lukasi, kde teď jsi?
Počkej, něco vidím.
Vydrž, našel jsem ji.
Hej! Eleno.
Pojďte.
Hej.
To nic.
Ahoj.
Hej. To nic.
Bude v pořádku.
Doktoři jen potřebují, aby ještě chvíli spala.
Aby se uzdravila, víš?
Hrozně ráda tě uvidí, až se probudí, Rudi.
Lukasi, jak je na tom?
Bude v pořádku.
Ale Hulda...
Dnes večer už nic víc nezmůžeš.
Už jsi udělal dost.
Musím se tam vrátit.
Nech to na pátrací skupině.
To měla v kabátě.
Řekla něco?
Když jsi ji našel?
„Hulda“.
Řekla „Hulda“.