‎Bărbații vor vrea să te învețe lucruri.
‎Nu înseamnă că sunt mai deștepți.
‎Rareori sunt, ‎dar îi face să se simtă mai bărbați.
‎Îți arată ei cum stau lucrurile.
‎Tu îi lași în damblaua lor
‎și mergi mai departe, îți vezi de treabă.
‎Numai o femeie puternică ‎poate rămâne singură
‎într-o lume ‎în care te mulțumești cu te miri ce
‎doar ca să ai ceva.
‎Poftim!
‎Să nu uiți niciodată cine ești.
‎- Pion la R4. ‎- Pion la ND4.
‎- Cal la NR3. ‎- Pion la D3.
‎Pion la D4.
‎Pionul ia pionul.
‎- Ia calul. ‎- Cal la NR3.
‎- Cal la ND3. ‎- Pion la CR3.
‎- Pion la N4. ‎- Pion la N4.
‎Deschiderea Levenfish. Nu-mi place.
‎Rege la N3.
‎- Iau calul. ‎- Iau cu pionul.
‎Pion la R5.
‎Pionul ia iar.
‎Știi ce zice Scharz ‎despre asta în nota de subsol?
‎Eu nu citesc alea.
‎- Ai face bine să începi. ‎- Nu-mi place Scharz.
‎Nici mie nu-mi place, dar l-am citit.
‎Ce muți?
‎Dama ia dama. Șah.
‎Este cald azi.
‎Mi-e rău.
‎Nu aia.
‎Asta.
‎Benny?
‎Haide!
‎MAESTRUL ȘAHULUI
‎- O baie găsesc? ‎- Da, acolo.
‎E loc în dulap. ‎Poți să-ți agăți hainele acolo, dacă vrei.
‎Bine.
‎- Credeam că am canapea. ‎- Nu, am spus sufragerie.
‎Trebuie doar…
‎s-o umflăm.
‎- Mă ocup eu. ‎- Serios?
‎- Ești sigură că te descurci? ‎- Da.
‎Nu am băutură în apartament.
‎Nici nu mă gândeam.
‎Te poți schimba în dormitor.
‎Vreau să fac duș.
‎Ești invitata mea.
‎Uite, începem cu astea.
‎„Congresul internațional de șah Hastings.
‎Sala Falaise, White Rock Gardens.
‎Lista jocurilor.
‎Luchenko-Uhlmann. Borgov-Penrose.”
‎„Șahul Maeștrilor.”
‎Jocurile lui Hastings mai întâi. ‎Sunt eu negrul.
‎N-am luat micul dejun.
‎- Ai ouă în frigider. ‎- Mulțumesc.
‎Începem cu jocurile lui Borgov.
‎- Toate? ‎- Va participa la Paris.
‎Bine.
‎Mai întâi mănânc.
‎De ce nu avansează cu calul? ‎De ce nu se protejează de tură?
‎Ce se alege de pionul izolat?
‎Repeți jocul ‎ca să simți victoriile pe pielea ta.
‎Citești cărți în stilul Reinfeld,
‎înțesate cu dame sacrificate și melodramă.
‎Știi din propria experiență
‎că nu te poți baza ‎pe faptul că adversarul își va pierde dama
‎sau pe un mat-surpriză cu calul și tura.
‎Dar tu așa ești.
‎Șahul obișnuit ți-e anost,
‎chiar și jucat de Mari Maeștri.
‎Ți se pare anost ‎ca analiza jocului lui Reuben Fine.
‎Și apoi contraanaliza din revistă‎,
‎care sublinia erorile lui Reuben.
‎Benny…
‎Ia uite!
‎Fine a ratat una.
‎Uite. Ești gata?
‎Negrul…
‎mută așa…
‎cu calul.
‎- Da. ‎- E bine!
‎Da.
‎Și n-ai mai făcut așa ceva până acum.
‎Jucăm șah serios.
‎Șah eficient.
‎Genul de șah jucat de cei mai buni ‎jucători din lume, sovieticii.
‎Știi de ce ‎sunt cei mai buni jucători din lume?
‎Au cele mai bune costume?
‎Pentru că joacă împreună, în echipă, ‎mai ales în cazul amânărilor.
‎Se ajută reciproc.
‎Noi, americanii, lucrăm singuri, ‎pentru că suntem niște individualiști.
‎Nu ne place să primim ajutor.
‎Tu mă ajuți pe mine acum.
‎Oare?
‎Mai degrabă pare că te adorm.
‎Îmi pare rău. Sunt obosită.
‎Ar trebui să mă culc.
‎Și să ratezi distracția?
‎O să supraviețuiesc.
‎Ce distracție?
‎Mă întreb cine ar putea fi.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎La țanc!
‎Intrați!
‎Mă bucur să te văd.
‎Beth Harmon, Hilton Wexler ‎și Marele Maestru Arthur Levertov.
‎Noua campioană.
‎Bună!
‎Felicitări! Benny avea nevoie de o palmă.
‎Alo! Mi-am luat destule palme.
‎Bună, Beth!
‎Eu sunt Cleo.
‎Bună!
‎Faci și probleme?
‎- Nu. ‎- Niciodată?
‎Le consider irelevante.
‎Poziții care nu apar niciodată în jocuri.
‎Asta cred că ți-ar plăcea.
‎Bine.
‎- Pot să le mut? ‎- Te rog.
‎Hilton, ea nu e obsedată de probleme.
‎- E campioana americană. ‎- E în regulă.
‎Asta e…
‎printre preferatele mele.
‎Cum câștigă albul în trei?
‎Benny, unde ai dosite paharele?
‎Nu-i mai distrage atenția!
‎Nu-i nimic.
‎Rege la D7.
‎Iisuse! Ce rapid!
‎Bei ceva?
‎Nu, mulțumesc.
‎Mă ocup de mâncare.
‎Bun, ajunge.
‎- Haide! ‎- Benny, tu faci vreodată curat?
‎Ești cu Arthur sau Hilton?
‎Cu amândoi.
‎Cu niciunul.
‎Doi sunt mai buni decât unul, știi tu…
‎Da, o dată.
‎De unde vă cunoașteți?
‎E o poveste tristă despre mine,
‎o despărțire urâtă ‎și o plimbare prin Grădina Luxemburgului,
‎unde cei doi ‎m-au împiedicat să mă sinucid.
‎Cum spuneam, o poveste tristă.
‎Dar am trecut pe lângă ei,
‎iar Arthur și Hilton se certau aprig ‎pe-o tablă de șah.
‎M-a fascinat pasiunea lor.
‎Sau așa spun ei.
‎Adevărul e…
‎că Benny era acolo ‎și el a fost cel care m-a fascinat.
‎A trecut.
‎Cu ce te ocupi?
‎Ghicește.
‎Ești în lumea modei?
‎Ce frumos ai spus-o!
‎Sunt model.
‎Cred că e palpitant.
‎Moda e palpitantă. ‎Prezentările și modelele sunt insipide.
‎Dar îmi plătesc chiria în Marais.
‎- N-ai fost la Paris? ‎- Nu încă.
‎- Locuiești acolo? ‎- Uneori.
‎Uneori la Berlin, alteori aici.
‎Sunt…
‎Cum se zice? Nomadă.
‎Nu știu. ‎Mie mi se pare interesantă lumea modei.
‎Și îmi imaginez ‎că îți dau multe haine gratis.
‎Îți plac hainele frumoase?
‎Da.
‎Tu n-ai putea fi model.
‎Ești frumoasă, dar ești prea deșteaptă.
‎Modelele sunt ființe goale.
‎Obiectivul camerei le umple ‎de culoare și textură,
‎ba chiar și de mister.
‎Dar goliciunea ‎nu poate fi învăluită în mister,
‎trebuie să pui ceva interesant peste ea.
‎Așa și modelele.
‎Doar hainele de ele.
‎Majoritatea sunt groaznice la pat.
‎Dar când nu mănânci, ‎cum să fii bun la pat?
‎Poftiți.
‎Ce?
‎Hai să facem un simultan.
‎Tu… joci cu toți.
‎Nu eu. Nici nu știu regulile.
‎Eu asist.
‎- Avem destule table, piese? ‎- Da, în dulap. Le putem aranja pe podea.
‎Bine.
‎- Ce timp avem? ‎- Hai să jucăm șah rapid.
‎Asta ne va da un avantaj. ‎Noi vom avea timp de gândit.
‎- Vreau să încerc ‎- Nu prea te pricepi.
‎Pe zece parai că te bat?
‎Nu mai bine pierzi cu toți ceilalți?
‎Nu mai bine îți trag una?
‎- Zece dolari pe fiecare joc. ‎- Bine. Sunt banii tăi.
‎O să fie.
‎Încă o dată.
‎Din nou.
‎Nu.
‎Ei bine, puștoaico…
‎ai reușit.
‎Mi-a făcut plăcere. ‎Caută-mă dacă vii la Paris.
‎- Te găsesc peste două săptămâni? ‎- Cine știe?
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Ce?
‎Nimeni nu mi-a făcut așa ceva în 15 ani.
‎- Nici măcar Borgov? ‎- Nici.
‎Și sunt trează huhurez, cum ar spune Alma.
‎Eu nu sunt.
‎Noapte bună!
‎Stai.
‎Da?
‎Îți mai place părul meu?
‎Deci asta era senzația.
‎Alo!
‎Să joci siciliana.
‎Ce?
‎Cu Borgov, să joci siciliana.
‎De ce? La asta se pricepe cel mai bine.
‎Și ție îți e cel mai la îndemână.
‎Joci întotdeauna cum îți e mai ușor ție.
‎Joci cum îți pică mai bine.
‎Mulțumesc.
‎Altceva?
‎Încă ceva.
‎La concursurile mari, nu spui „șah”.
‎Vorbești serios?
‎Da, foarte. Și nici nu culci regele.
‎Nu asta te întrebam.
‎La asta te gândești acum?
‎Noapte bună, Benny!
‎Noapte bună!
‎Bun venit ‎la concursul nostru internațional!
‎Este un concurs ‎cu runde fiecare cu fiecare.
‎Sunt șase jucători și cinci runde.
‎O rundă pe zi timp de cinci zile,
‎cu o zi liberă pentru amânări.
‎Pozițiile pe tabel ‎au fost alese aleatoriu,
‎fiecare cu culoarea corespunzătoare.
‎Dle Borgov, cum e să concurați ‎cu jucătorii mai tineri
‎și cât mai credeți că veți mai juca?
‎„Mă simt bine, la fel ca atunci ‎când aveam patru ani
‎și am jucat prima dată.
‎Șahul încă… îmi trezește aceeași pasiune.
‎N-am de gând să mă opresc și cred…
‎că voi muri cu capul pe o tablă de șah.”
‎Dră Harmon, ce le spuneți ‎celor din Federația de Șah,
‎care vă acuză că sunteți prea extravagantă ‎pentru un jucător serios?
‎Le-aș spune că e mai ușor să joci șah
‎fără povara mărului lui Adam.
‎Ce părere aveți ‎despre jocul cu Alec Bergland?
‎Îl aștept cu nerăbdare.
‎Credeți că îl puteți învinge?
‎Trebuie să-l înving.
‎Dră Harmon, cum vă simțiți ‎înaintea revanșei cu maestrul Borgov?
‎Foarte bine. Am dormit în avion, ‎am ajuns la Paris odihnită.
‎Mă simt foarte bine.
‎Noaptea, stau în cameră ‎și studiez jocurile dlui Borgov.
‎Inclusiv cel împotriva ta din Mexic?
‎Mai ales pe acela.
‎Aveți 40 de mutări ‎în două ore și jumătate.
‎Întrebări?
‎Bine. Succes tuturor!
‎Să câștige cel mai bun sau cea mai bună!
‎Scuzați! Îmi puteți da un autograf?
‎Mademoiselle.
‎Mâine jucați dv…
‎împotriva maestrului Borgov.
‎Alo?
‎Ai crezut că te poți strecura în oraș ‎fără să știu?
‎Cine e?
‎Și acum mă jignești?
‎- Cleo? ‎- O Cleo foarte tristă.
‎Îmi pare rău. Am fost…
‎- Unde ești? ‎- La parter.
‎- Aici? ‎- M-am gândit că ai vrea să bem ceva.
‎Trebuie să joc mâine.
‎Un pahar și te întorci în cameră, ‎la program.
‎E finala.
‎Ar trebui să dorm.
‎Sigur că da. Înțeleg.
‎Dar poate mâine-seară?
‎Cine știe unde voi fi în viitor?
‎Dar îți urez noroc.
‎Mulțumesc.
‎E un bar minunat.
‎O să închin un pahar pentru succesul tău.
‎Vise plăcute!
‎Bună!
‎Deci fata drăguță ‎e și talentată, și are și gusturi?
‎Nu te mai suport!
‎Mersi, asemenea!
‎Un singur pahar.
‎- Vreau să mă culc devreme. ‎- Bine.
‎Ce băutură alegi, atunci? ‎Trebuie să fie specială dacă e doar una.
‎Tu ce bei?
‎Se numește ‎pastis.
‎O băutură tipic pariziană.
‎Gustă.
‎Aduce a lemn dulce.
‎De la anason.
‎Îmi place.
‎M-aș vedea trăind aici.
‎Și eu te-aș vedea.
‎Într-un mic ‎pied-à-terre ‎pe Rue des Capucines sau pe Bd Raspail.
‎Peste câțiva ani, voi fi campion mondial.
‎Pot trăi unde vreau.
‎Se va întâmpla mult mai devreme.
‎Dacă aș locui aici…
‎aș merge la piese de teatru, ‎la concerte și…
‎Aș lua prânzul ‎în fel și fel de cafenele.
‎Și m-aș îmbrăca precum femeile de aici.
‎Sunt foarte elegante ‎cu rochiile și coafurile lor…
‎Deja ai mult mai mult decât ele.
‎Și ceva ce nu are niciuna.
‎Talent.
‎Iar asta îți poate oferi ‎o viață de invidiat.
‎Nimic nu mă ține în Kentucky.
‎Posibilitățile sunt nesfârșite.
‎Și una dintre ele se holbează la tine.
‎Nu, se uită la tine.
‎Ba vezi să nu!
‎Ești foarte frumoasă.
‎- Nu mă văd așa. ‎- Atunci ești oarbă.
‎Îți place sexul?
‎- Cleo! ‎- Ce?
‎Ți-a plăcut să i-o tragi lui Benny?
‎- Uneori. ‎- Ce romantic!
‎Te-ai îndrăgostit vreodată?
‎- Nu de Benny. ‎- Sigur că nu.
‎Benny se iubește numai pe sine, ‎nu e loc de altceva.
‎Deci încă ești îndrăgostită?
‎Cum îl cheamă?
‎Townes.
‎Pentru dragostea neîmpărtășită.
‎Și bărbații proști.
‎Exact.
‎Ia să vedem câte minciuni îndrugă.
‎Poftim?
‎Bine?
‎Mulțumesc!
‎Îmi pare rău.
‎Cedez.
‎Se zvonește că erai beată.
‎Nu eram beată.
‎Sau mahmură.
‎Puteam să fiu perfect trează.
‎N-ar fi contat.
‎Pe asta chiar n-o cred.
‎La ce oră ajungi? Pot să te iau.
‎Mă întorc la Lexington.
‎- Vreau să fiu singură. ‎- Fix de asta nu ai nevoie.
‎Beth, te rog, vino la New York. ‎Putem discuta.
‎- Beth? ‎- Mulțumesc, Benny.
‎Pentru tot.
‎N-ar trebui să fii singură.
‎Știi ce se întâmplă.
‎Poate că asta vreau.
‎Ce, să te îmbeți?
‎Da, mangă.
‎Să-mi beau mințile.
‎Poate să mă și droghez. De ce nu?
‎- N-ai face-o dacă ai fi cu mine. ‎- Știu.
‎Și dacă te-aș lăsa să te îmbeți, ‎ai veni atunci?
‎Benny, habar nu am ce fac.
‎Sau ce voi face.
‎- Alo! ‎- Sunt Dick Chennault.
‎Avocatul tău.
‎Te-am sunat de trei ori ieri ‎și alaltăieri. Unde ai fost?
‎La Paris. Am jucat șah.
‎Cred că a fost minunat.
‎Cu ce te pot ajuta, dle Chennault?
‎E vorba de Wheatley. Nu vrea să semneze.
‎Ce să semneze?
‎Actele pentru predarea casei.
‎Poți să vii aici ca să rezolvăm?
‎Nu e nevoie de mine. Tu ești avocatul.
‎Și a spus că va semna ‎tot ce trebuie, deci…
‎Se pare că s-a răzgândit.
‎Intrați.
‎Beth.
‎Dl Wheatley are o propunere.
‎Poți locui aici ‎în timp ce îți cauți o locuință.
‎Credeam că pot păstra casa ‎dacă plătesc ratele.
‎Dl Wheatley spune ‎că ai interpretat greșit.
‎El susține că doar ți-a permis ‎să stai în casă…
‎până găsești altceva.
‎Nu e adevărat.
‎A zis că-mi rămâne mie.
‎Mai știi?
‎Nici nu te uiți la mine?
‎- Tu m-ai adoptat. Nu vorbești cu mine? ‎- Alma.
‎- Ea voia copil. ‎- Ai semnat actele.
‎- Ți-ai asumat o responsabilitate. ‎- Alma voia să te adopte, nu eu.
‎Nu ai dreptul la tot ce dețin ‎doar că am vrut să-i închid gura.
‎Nu că ar fi mers.
‎Tu m-ai adoptat.
‎Nu ți-am cerut eu.
‎- Ești tatăl meu. ‎- Banii pe casă sunt ai mei!
‎N-o să mi-i ia vreo orfană șmecheră!
‎Nu sunt orfană.
‎Sunt fiica ta.
‎Eu nu consider așa.
‎Nu-mi pasă ce spune avocatul tău.
‎Nici ce a spus Alma. ‎Femeia aia nu-și putea ține gura.
‎Credeam c-o va ajuta pianul.
‎Deci iată-te!
‎Ce jalnic!
‎Ai auzit-o cântând?
‎Desigur.
‎Da, dar ai ascultat-o vreodată?
‎Alma nu era jalnică, se simțea blocată.
‎Nu știa cum să scape.
‎Cât despre jalnic…
‎Am ceva jalnic în față.
‎Ce vrei de la Beth, dle Wheatley?
‎- Vreau să plece. Vând casa. ‎- Vinde-mi-o mie.
‎Ce tot spui?
‎O cumpăr eu.
‎Îți dau cât ai investit.
‎- Valorează mult mai mult acum. ‎- Cât?
‎Am nevoie de 7.000.
‎Valoarea e sub cinci.
‎E șapte, îți arăt chitanțele.
‎Bine.
‎Șapte mii.
‎- Ai atât de mult? ‎- Da.
‎Dar voi scădea ce am plătit ‎pentru a o îngropa pe mama.
‎Îți arăt chitanțele.
‎E prea cald aici.
‎Ei bine…
‎succes.
‎Voi trimite documentele ‎într-o zi sau două.
‎Bună!
‎Nu vrei altă slujbă?
‎Dragă dră Harmon, ‎nu v-am putut contacta telefonic,
‎astfel că vă scriem pentru a vă oferi ‎susținerea Cruciadei Creștine
‎la următoarea competiției din URSS.
‎Cruciada Creștină este o ONG
‎dedicată deschiderii ușilor ‎către mesajul lui Hristos.
‎Cariera dv. dezvoltată ‎în cadrul unei instituții creștine,
‎Orfelinatul Methuen, este remarcabilă.
‎Vrem să vă susținem ‎în provocarea ce vă așteaptă‎,
‎fiindcă vă împărtășim idealurile creștine.
‎Dacă sunteți interesată,
‎contactați-ne la birourile din Houston.
‎Al dv. întru Hristos, Crawford Walker.
‎Ia-le banii. Sunt bogați!
‎Mi-ar plăti biletul spre Rusia?
‎Și nu doar atât.
‎Dacă mai trebuie să participi înainte, ‎te vor susține,
‎și, dacă le ceri, ‎mă poți lua ca însoțitor.
‎În camere separate, desigur, ‎având în vedere religia.
‎De ce ar plăti atât?
‎Vor să-i învingem pe comuniști ‎pentru Iisus.
‎Sunt cei care mi-au plătit ‎o parte din drum acum doi ani.
‎Mai vii…
‎la New York?
‎Trebuie să mai stau puțin aici.
‎Am un concurs în San Francisco ‎și trebuie să mă ocup de casă.
‎Sunt bine, Benny, serios.
‎Tu ce mai faci?
‎Mă descurc.
‎Mi-e dor de tine.
‎Studiază partidele ‎de la ultimul concurs din Moscova.
‎- Nici nu știu dacă merg. ‎- Fă-o, Beth.
‎Scrie-le habotnicilor.
‎Spune-le că accepți orice ajutor.
‎Vreau sparanghelul cu vinegretă ‎ca aperitiv
‎până aleg felul principal.
‎Bine, dră Harmon.
‎Doriți și un cocktail?
‎Nu, o Cola e de ajuns.
‎De fapt…
‎Vreau un Gibson.
‎Cu gheață.
‎Desigur.
‎Alo!
‎Beth?
‎Alo?
‎Ce?
‎Așa te vreau!
‎Beth?
‎Ești acolo?
‎Te-am tot sunat.
‎Ești bine?
‎Îmi fac griji pentru tine.
‎Beth, sunt Harry.
‎Beth, dacă ești acolo, deschide ușa.
‎Alo!
‎Elizabeth Harmon?
‎- Da. ‎- Sunt Ed Spencer.
‎Bine.
‎Sunt directorul concursului local. ‎În legătură cu ziua de mâine.
‎Mâine?
‎Concursul. Ai putea veni ‎cu o oră mai devreme?
‎Ziarul din Louisville trimite un fotograf ‎și credem că WLEX va avea pe cineva.
‎Poți veni la 9:00?
‎Dră Harmon?
‎Da…
‎Vin la 9:30.
‎O jumătate de oră e suficient pentru poze.
‎Rahat!
‎La naiba!
‎LICEUL HENRY CLAY
‎CAMPIONATUL DE ȘAH DIN KENTUCKY 1968
‎Rahat!
‎Beth.
‎Ed Spencer.
‎- Ai ajuns. ‎- Da. Bună!
‎N-ai cumva o aspirină?
‎Sigur găsim una.
‎Mulțumesc.
‎- Nu. ‎- Beth Harmon?
‎Annette Packer. ‎Am fost prima ta victorie oficială.
‎M-ai anihilat.
‎- A durat vreo 15 minute. ‎- Îmi pare rău.
‎Nu, sunt onorată.
‎Le spun mereu oamenilor
‎că am fost martoră ‎la două debuturi importante ale tale.
‎Știam că ai un viitor strălucit. ‎A contat pentru mine.
‎Știi? Că e posibil…
‎și pentru noi.
‎Și joci azi?
‎Doamne! Nu, n-am mai jucat de câțiva ani.
‎Sunt la Medicină, n-am timp deloc.
‎Mi-e dor, totuși.
‎Da.
‎Am auzit că vei fi aici, ‎așa că am venit în weekend.
‎Să-ți mulțumesc personal.
‎Oricum, ne vedem înăuntru.
‎Pa!
‎Rahat!
‎Mulțumesc.
‎Aici nu se fumează.
‎Da, desigur. Mulțumesc.
‎- Jocul începe în câteva minute. ‎- Bine!
‎La naiba!
‎Ți-ai luat mașină.
‎Da, am lovit-o pe cealaltă.
‎E mai de mine.
‎Ai venit să joci?
‎- Nu. ‎- Dar ce cauți aici?
‎Te-am tot sunat.
‎Am trecut și pe la tine.
‎Da?
‎Da.
‎Îmi fac griji pentru tine.
‎De ce?
‎Te-am mai văzut pe la supermarket.
‎- Mă urmărești? ‎- Acolo lucrez.
‎Ce?
‎Sunt manager adjunct, ‎de obicei sunt în birou.
‎Nu m-ai salutat niciodată.
‎Nu păreai…
‎abordabilă.
‎- Ai nevoie de ajutor. ‎- Ce fel de ajutor?
‎Cu șahul? Am încercat deja.
‎- Nu la asta mă refeream. ‎- Dar la ce?
‎Tata obișnuia să bea.
‎Nu era agresiv.
‎Devenea tăcut și adormea îmbrăcat.
‎- Bine. ‎- Miroși exact ca el.
‎Ai privirea lui.
‎- Iar pielea ta e… ‎- Pielea?
‎Cum spuneam…
‎Îmi fac griji.
‎Mai degrabă ți-e milă de mine.
‎N-am spus asta.
‎Tu ar trebui să studiezi, ‎nu să lucrezi acolo.
‎Le fac pe ambele. Știi ce?
‎Îmi place să lucrez acolo.
‎E o slujbă bună și oamenii sunt drăguți.
‎Elizabeth!
‎Succes, Beth!
‎La naiba, Harry!
‎Ți-am spus să mă lași în pace!
‎Iisuse Hristoase!
‎Tu cine naiba ești?
‎Jolene?
‎Subtitrarea: Laura Somandru