‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏- אורפה -
‏אי פעם חשבתם שאתם אבודים?
‏שאתם לא יודעים לאן אתם הולכים,
‏או מאיפה באתם?
‏שאלתם את עצמכם פעם "מי אני?
‏מה אני צריך לזכור?
‏מה המשאלה העמוקה ביותר שלי?"
‏אני בטוחה שהייתה לכם משאלה כזו,
‏כי לכולנו יש.
‏למדתי שאנחנו באמת צריכים להאמין בניסים.
‏כל מה שצריך לעשות זה לקחת את הצעד הזה.
‏כשתהיו מסוגלים להפסיק להתנגד ללב שלכם, ‏ולהיכנע לו,
‏תוכלו לראות ‏שהדבר הכואב ביותר בחיים הוא מתנה.
‏הצעד שתיקחו כדי לברוח מהכאב ‏עשוי להביא אתכם אל הסף,
‏וברגע שתחצו את הסף הזה,
‏לעולם לא תוכלו לחזור לישון.
‏- גובקלי -
‏לא יכול להיות!
‏- יום קודם לכן -
‏ג'אנסו.
‏אני מצטערת, ‏חשבת בטעות שאני מישהי אחרת. אני אליף.
‏אליף?
‏אני מצטערת, אבל יש לי הרבה מה לעשות. ‏שיהיה לך יום טוב.
‏- "ונוס" ‏של אליף -
‏סליחה, אני מצטערת, מרב שלחה אותך?
‏למה לא אמרת? ‏סגרתי לך את הדלת בפנים כמו מטומטמת.
‏תיכנסי.
‏את נורא חיוורת. את רוצה לשתות משהו?
‏מים, אם אפשר. ‏-אני אביא לך.
‏אני מצטערת. כשאמרת ג'אנסו, התבלבלתי.
‏גם אני, זאת אשמתי.
‏זה קורה.
‏תודה. ‏-אין בעד מה.
‏מרב סיפרה לך על תנאי העבודה, נכון?
‏אה-הא.
‏אבל את יכולה לספר לי שוב אם את רוצה.
‏אוקיי, בסדר.
‏אני צריכה להכין קולקציה, ‏אבל האסיסטנטית שלי התפטרה,
‏אז אני צריכה אסיסטנטית ‏שיודעת לתפור ולצייר.
‏מה את עושה? עם מי עבדת?
‏אני ציירת. לא מזמן הייתה לי תערוכה.
‏עבדת פעם בתעשיית האופנה?
‏כן, אני מכירה אופנה. ‏אני יכולה לצייר בשבילך.
‏מעולה! קיבלתי המון הזמנות לאחרונה, ‏ואני צריכה מישהי שאוכל לסמוך עליה.
‏את יכולה לסמוך עליי.
‏גם אני מרגישה ככה.
‏טוב, אז...
‏מה לגבי המשכורת? על כמה חשבת?
‏זה לא משנה. מה שתגידי.
‏אוקיי.
‏אחי.
‏ארהאן.
‏אז סגרנו.
‏את יכולה להתחיל ביום שני. ‏-בסדר.
‏איפה אמרת שאת גרה?
‏זה קצת מורכב.
‏טוב, מכיוון שנעבוד עד שעות מאוחרות,
‏תוכלי לישון על הספה, אם זה בסדר מבחינתך.
‏בסדר.
‏מעולה.
‏עדיין לא אמרת לי איך קוראים לך. ‏בואי נתחיל מחדש, אני אליף.
‏בואי נתחיל מחדש. עטייה.
‏תודה רבה.
‏אני ממש זקוקה לעבודה הזאת.
‏אדון אוזאן!
‏עטייה.
‏נעים מאוד.
‏כבר נפגשנו?
‏אני לא חושבת, לא.
‏נתראה ביום שני.
‏להתראות.
‏תודה על הנס הזה.
‏זאת עוד אפשרות.
‏היא נראית מעניינת.
‏איך אמרת שקוראים לה?
‏עטייה.
‏גם אני חושבת. היא יוצאת דופן.
‏היא חיבקה אותי ברגע שפתחתי את הדלת.
‏אבל הרגשתי מעין פרץ חיבה אליה. ‏היא מצאה חן בעיניי.
‏מה כל כך דחוף? למה התקשרת?
‏היית בא רק אם הייתי אומרת שזה דחוף.
‏לקחת את הגלולה שלך? ‏-כן.
‏- קחי את הגלולות -
‏"השימוש באמצעי מניעה ‏ובמניעת היריון באופן כללי הוא קריטי.
‏הפארקים ובתי הספר ריקים עכשיו.
‏לא נולדים ילדים.
‏מומחים מודאגים מהירידה בשיעורי הילודה ‏ב-15 השנים האחרונות.
‏נמצאת איתנו כאן האורחת שלנו, ‏ד"ר עיישה פאמיר.
‏למה נשים בהיריון מתות, דוקטור?
‏התינוק ברחם ‏גורם לקריסה של המערכת החיסונית של האם..."
‏אתה יכול להגביר?
‏"... יש דימום מהאף ובעיות שמיעה וראייה.
‏מותן של נשים בהיריון ‏מותיר את הקהילה הרפואית חסרת אונים.
‏כניסה להיריון משמעה סכנת מוות, ‏עד שהמדע ימצא פתרון.
‏האם אפשר לומר שהאנושות בסכנת הכחדה ‏אם לא יצליחו למצוא פתרון?
‏לצערי, כן."
‏גבירתי, אם המשמעות של תינוקות היא תקווה, ‏אולי הבורא ויתר עלינו?
‏- קוכלר דירה 25 -
‏כן? את מי את מחפשת?
‏את המשפחה שלי, ‏סראפ ומוסטפה אוזגורסוי, אבל...
‏מר מוסטפה עזב לפני שנים.
‏יש לך את הכתובת החדשה שלו?
‏אני ממש מצטערת, ‏אין לי כסף והמשפחה שלי לא בבית.
‏זה בסדר. ‏אם יש לך לאן ללכת, אני יכול לקחת אותך.
‏אומרים שהאנושות גוססת, ‏אבל אני עדיין לא מת. בואי ניסע.
‏תודה.
‏- מונית -
‏אבא? ‏-את מי את מחפשת?
‏את בסדר?
‏לא. ממש לא.
‏כנסי, אני אביא לך מים.
‏כנסי, בבקשה.
‏הנה, בבקשה.
‏שבי, אני אביא לך מים.
‏בבקשה. ‏-תודה.
‏איפה אימא שלי?
‏סליחה?
‏באמת לא זיהית אותי.
‏גבירתי, את קצת מבולבלת. ‏מעולם לא ראיתי אותך.
‏איך קוראים לך?
‏עטייה אוזגורסוי.
‏אוזגורסוי? ‏הגעת הנה בגלל שיש לנו אותו שם משפחה?
‏איפה אשתך?
‏אני נראה לך כמו מישהו עם אישה? ‏תראי את הבלגן הזה. אף פעם לא התחתנתי.
‏בסדר.
‏אתה עדיין שוטר, לא התפטרת. ‏בטח אף פעם לא פגשת את אימא שלי.
‏יש לך בעיה?
‏איבדת את הזיכרון או משהו כזה?
‏אני חושבת שכן.
‏לפעמים אני מתבלבלת, כמו שאמרת.
‏אני מצטערת על ההטרדה.
‏חכי רגע. יש לך תעודה מזהה?
‏לא, אין לי.
‏תקשיבי, יקירה, אני שוטר. ‏אנחנו יכולים לקחת ממך טביעות אצבעות.
‏אולי דיווחו עלייך כנעדרת, ‏ונוכל למצוא את המשפחה שלך.
‏לא, אין צורך.
‏אני מצטערת, יום טוב.
‏מפקדה, 4123.
‏כן, המפקד?
‏עטייה אוזגורסוי, בררו מי היא.
‏קיבלתי, המפקד.
‏תה, גבירתי?
‏לא עכשיו, תודה. ‏-אין בעיה.
‏שלום לך, פאשה.
‏תודה לך.
‏בהצלחה בעבודה. ‏-תודה.
‏סליחה,
‏אני יכולה להשתמש במחשב הנייד שלך? ‏אני רק צריכה לבדוק משהו קטן.
‏בוודאי, גבירתי.
‏- חיפוש ‏עטייה אוזגורסוי -
‏- לא נמצאו תוצאות -
‏אלוהים אדירים!
‏מה את מחפשת? ‏-אני לא קיימת.
‏אימא שלי!
‏- אישה לוקה בנפשה הופכת מכרה עד היסוד -
‏- תקרית במכרה באורפה -
‏- אישה גורמת למהומה ‏באזור המכרות של אורפה -
‏עזבו אותי! אני מתחננת!
‏זה רצח! רצח! אסור לכם לחפור כאן!
‏הבת שלי תבוא!
‏אימא.
‏עדיין לא הגיע הזמן...
‏את יכולה למצוא ‏את בית החולים שהיא נמצאת בו?
‏אין בעיה.
‏שעות הביקור הסתיימו. ‏חוץ מזה, למטופלת הזאת אסור לקבל מבקרים.
‏תקשיבי, אני הבת שלה. ‏אני צריכה לראות את אימא שלי.
‏לפי התיקים שלנו, אין לה בת. ‏אני צריכה לראות תעודה מזהה שלך.
‏גנבו לי את הארנק. ‏בבקשה תעזרי לי, זה ממש חשוב.
‏הרופא הראשי שלנו לא כאן.
‏אם הוא ישמע על זה, יפטרו אותי.
‏אני לא חושבת שאימא שלי ‏הסכימה שתענדי את השרשרת הזאת.
‏מה אם הרופא הראשי ישמע על זה?
‏אימא.
‏את באת.
‏את כאן.
‏אימא.
‏אף אחד לא האמין לי.
‏אף אחד לא הקשיב.
‏זה בסדר, אני כאן עכשיו.
‏אני כאן.
‏אימא, אבא לא מזהה אותי.
‏ג'אנסו היא כבר לא ג'אנסו, ‏תינוקות לא נולדים.
‏אל תתני להם למצוא אותך.
‏תתרחקי מכאן.
‏לכי לשם.
‏לכי.
‏את יכולה לשנות הכול.
‏את מסוגלת.
‏מה לגבי סבתא שלי, זוהרה?
‏את צריכה ללכת עכשיו. הם באים.
‏אימא, תפסיקי. ‏-צאי מפה.
‏תפתחו את הדלת!
‏אימא, מה את עושה? תירגעי.
‏תמצאי אותו. הוא יעזור לך.
‏קחי אותה מכאן. ‏-אימא!
‏את מי אני אמורה למצוא, אימא? את מי?
‏מציאת הדלת היא הייעוד שלו... ‏-ארהאן.
‏ופתיחתה היא החובה שלך!
‏בסדר!
‏סליחה, אני מחפשת את פרופסור ארהאן קורטיץ.
‏אני לא מכיר.
‏בחיי, להרצאות האלה אין סוף! ‏ככה לא אוכל לפרוש, חבר'ה.
‏פרופסור, לא מגיע לנו שיעור פרידה?
‏חבר'ה, במשך אלפי שנים
‏האדמות האלה ‏ראו מלחמות, כאוס ותרבויות שונות.
‏הסיבה היא
‏שהשדה המגנטי הגדול בעולם נמצא באזור הזה.
‏אנחנו צריכים לנתח את מותן של נשים בהיריון ‏מנקודת המבט הזאת.
‏אנחנו צריכים לחקור יותר לעומק, ‏ולבחון את המאפיינים של האדמה הזאת...
‏היא אמרה שיש לך חובה.
‏היא אמרה שהעולם נמצא בהיריון ‏ועומד ללדת משהו גדול,
‏ושהלידה תתרחש כאן, באנטליה.
‏אדוני? ‏-להתראות.
‏תזכור אותנו כשתחבוש אותו. ‏-בהחלט.
‏איך אוכל לשכוח אתכם? להתראות.
‏פרופסור אונר, סליחה, אנחנו יכולים לדבר?
‏מי את?
‏עטייה אוזגורסוי.
‏אני מחפשת את ארהאן קורטיץ, סטודנט שלך.
‏הוא עבד על החפירות בגבקליטפה.
‏אבא שלו, נאזים קורטיץ, היה חבר שלך.
‏את עיתונאית? ‏-לא.
‏הייתי בגבקליטפה הבוקר,
‏במערה שאותה נאזים גילה לפני שנים.
‏קרה משהו, לא יודעת מה, ועכשיו אני כאן.
‏אף אחד כאן לא מכיר אותי ולא זוכר אותי,
‏כאילו מעולם לא הייתי קיימת.
‏תינוקות לא נולדים ונשים בהיריון מתות.
‏אני לא יודעת אם זה קשור. ‏-תקשיבי, גברת עטייה,
‏לא כדאי שתדברי על הדברים האלה בציבור,
‏כי הם יכניסו אותך לכלא.
‏אז אתה מאמין לי?
‏אני יכול לראות שהספרים שלי הרשימו אותך.
‏לא קראתי את הספרים שלך,
‏אני מספרת לך את מה שקרה לי. ‏אבא של ארהאן...
‏נאזים מת, ואת ארהאן לא ראיתי כבר שנים.
‏אני לא יודע איך אני יכול לעזור לך.
‏אולי תוכל לפחות להגיד לי ‏איך אוכל למצוא את ארהאן?
‏ראית את זה, ד"ר?
‏אמרתי לך.
‏אמרתי לך שעטייה תבוא!
‏אבל את לא האמנת לי. ראית את זה?
‏האישה שביקרה את סראפ,
‏אם היא תבוא שוב, תודיעי לי.
‏- ארהאן קורטיץ -
‏כן? ‏-שלום, ארהאן בבית?
‏לא, הוא לא כאן. מי את?
‏חברה. מי את?
‏ארוסתו.
‏אה... מתי הוא יגיע הביתה?
‏הוא מחוץ לעיר.
‏הוא יחזור רק עוד כמה ימים.
‏איך קוראים לך?
‏טוב, אני אחזור בקרוב.
‏תודה.
‏חרא!
‏היא כאן.
‏אז מה, אני אחראית לכל זה?
‏למה נשים בהיריון מתות?
‏למה תינוקות כבר לא נולדים?
‏את יכולה לשנות את זה.
‏יש סיבה שאת כאן. הכול קשור, עטייה.
‏איך אני יכולה לשנות את זה בעצמי?
‏את ראית את הכוח של כוונה אחת בלבד, ‏של הבטחה אחת.
‏את כולנו, עטייה.
‏כשתתאחדי עם הרחם של כדור הארץ,
‏למען החלמתן של כל הנשים,
‏אז תהיה לידה.
‏מי את?
‏עדיין לא מצאת אותי.
‏חזרי להתחלה,
‏למקור בו הכול התחיל.
‏"אליף היקרה שלי,
‏אני יודעת שמה שאני כותבת ‏אולי יהיה חסר משמעות עבורך,
‏אבל בבקשה קראי את הכול.
‏אי פעם חשבת שאת אבודה?
‏שאת לא יודעת לאן את הולכת או מאיפה באת?
‏שאלת את עצמך פעם מי את,
‏או מהי המשאלה העמוקה ביותר שלך?
‏אני בטוחה שהייתה לך משאלה כזו, ‏כי לכולנו יש.
‏המשאלה שלי הייתה להחזיר אותך,
‏ואז קרה נס, ואת כאן.
‏אבל תינוקות לא נולדים כאן. ‏אין אפילו קרן של תקווה.
‏עכשיו עליי לתקן זאת.
‏אני צריכה לחזור למקום ממנו באתי."
‏לא יכול להיות!
‏איפה את? איפה המקדשים?
‏סבתא!
‏סבתא?
‏לעזאזל, איחרנו.
‏זה בסדר.
‏אני אטפל בזה. אמרתי לך, קיבלתי מכתב.
‏ממי? ‏-אין עליו שם,
‏השולחת בטח חשבה בטעות שאני מישהי אחרת.
‏נו, נו, ‏שולחן ארוחת הבוקר המפורסם של גברת מלק.
‏זאת כבר לא ארוחת בוקר, זאת ארוחת צהריים.
‏זאת אשמתי.
‏בוקר טוב, יקירה. ‏-בוקר טוב.
‏לא התעוררתי בזמן, ‏אז אוזאן בא להעיר אותי. אנחנו מצטערים.
‏בסדר, בואו נאכל.
‏איפה אבא?
‏הוא יגיע בקרוב.
‏מתוקה שלי.
‏התגעגענו אלייך מאוד.
‏עבדת יותר מדי.
‏כן, אבל לא עוד. שכרתי אסיסטנטית.
‏בוקר טוב. ‏-אהובתי, אוזאן.
‏אתה דואג לכל מה שאליף צריכה, נכון?
‏הוא בהחלט דואג, יש לו לב זהב.
‏כמובן, אתם כמו אחים.
‏אח שלך חוזר היום. ‏-באמת?
‏טוב, הגיע הזמן. בסוף אני אהיה זו שאתחתן?
‏הוא מכור לעבודה שלו. ‏-אל תדברי ככה, מתוקה.
‏מה הייתי עושה בלי ארהאן?
‏תודה לאל שהוא קיים.
‏מה אם הוא לא היה קיים?
‏כל כך התגעגעתי לאחי.
‏- מכרות גאיה -
‏גבירתי, מה את עושה כאן?
‏באתי לבקש משאלה.
‏זה שטח פרטי, אסור לך להיות פה.
‏למי שייכת האדמה הזאת?
‏את צריכה ללכת. בבקשה אל תקשי עליי.
‏אני רק סקרנית. ‏הבוס שלך במכונית? אשמח לפגוש אותו.
‏בסדר, חכי כאן.
‏היא לא מוכנה ללכת. ‏היא רוצה לראות אותך, אדוני.
‏ארהאן?
‏רגע,
‏איך את יודעת איך קוראים לי?
‏אני חושב שיש כאן איזו אי הבנה.
‏האנשים שלי ילוו אותך החוצה מכאן.
‏לא, אין שום אי הבנה. יש כאן מקדשים.
‏אל תהיי מגוחכת, יש כאן רק מכרה.
‏ארהאן, אני מחפשת את המערה שאבא שלך מצא. ‏זאת עם האבנים הסגולות.
‏הכול תלוי בזה.
‏מה את יודעת על המערה?
‏אני יודעת גם כמה דברים אחרים.
‏מי את?
‏אני עטייה אוזגורסוי.
‏מי אתה באמת, ארהאן קורטיץ?
‏עברית: גלעד קשר