EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg kunne ikke få nok af dig, mit barn
Åbn dine øjne og kig på mig
Mit hjerte græder
Smerten brænder i mit hjerte
Bærer min Gud nag til mig?
Sov, sov...
Søster, kom og sæt dig ned, få vejret. Du er ligbleg.
Kom her.
Jeg kondolerer.
Tak.
Vi har lige begravet en mor og hendes barn.
Men vi nærer håb.
Hvad ville vi have tilbage, hvis vi også mistede håbet?
Du er hende! Du er kvinden med stjernemærket!
Du kendte din pligt, dengang du kun var et barn.
Hvad holder dig tilbage? Hvad er du så bange for at erindre?
Gudskelov!
Vi troede, der var sket dig noget. Vi var så bange.
Jeg sagde jo, at kvinden med stjernemærket findes!
Vores bønner blev hørt. Gudskelov, at du er tilbage.
Du kom her for at hele os.
Jeg så hende i min drøm! Hun havde de der smaragdgrønne øjne.
Hvad hedder du?
Atiye.
Hvor er jeg henne?
Det her er vores sikre sted. Vi måtte skjule os, efter at vi blev gravide.
Vi troede, at vi gik ud for at begrave Hatice og hendes barn.
Men det viser sig, at det var for at finde dig, vores mirakel.
Vær sød at redde os.
Farvel, mor.
Ærlig talt, hr. Serdar, jeg har været i politiet mange år,
men jeg har aldrig set noget så kørt af sporet.
Jeg ved ikke hvorfor,
men jeg bliver ved med at tro, at det har noget med dig at gøre.
Du overfortolker det måske.
-Du skal bare finde den pige. -Du sagde, at din søn er bortrejst.
Hvorfor er du så ivrig efter at få Atiye anholdt?
Lad os bare sige, at en forbryder på fri fod giver mig dårlig samvittighed.
Bevar fatningen og bare rolig. Ingen forbrydelse forbliver ustraffet.
Hav en god dag.
Hvem var den døde kvinde, Serdar?
Det ved jeg ikke. En ældre kvinde.
-Nuvel... -Du lyver.
-Du lyver for mig. -Slap nu af.
Jeg har lige talt med Ozan. Han er i Paris.
Han tænder ikke for mobilen, for at Elif ikke skal belemre ham.
Så ligetil er det.
Tag det nu roligt, okay?
Hvorfor ringede han til dig? Hvorfor ikke ringe til mig?
Jeg ved, der er noget galt. Jeg kan mærke det. Jeg er hans mor, jeg ved det.
Du lyver for mig.
-Hvordan kan du sige det? -Lyver du for mig?
Jeg skal nok bringe din søn til dig. Jeg rejser til Paris, om nødvendigt.
Skal vi rejse dertil sammen?
Mon amour.
Én følelse definerer en person mere end kærlighed, og det er smerte.
Smerte!
Min søn...
Jeg får dig tilbage.
Du vil komme.
Jeg vil bringe dig tilbage, som med din mor.
Forsvind.
Forsvind!
Du kan sende mig væk,
men du vil ikke kunne sende din samvittighed væk.
Samvittigheden er hjertets spejl, og den følger dig som en skygge.
Hold mund. Nej.
Hold mund! Hold mund! Hold mund!
Stop...
De er til Dem, frue.
Javel...
Tiden er inde, Melek.
TIDEN ER INDE, MELEK
Kom ind.
Har du det godt, min søn?
Velkommen.
Hvad foregår der?
Hvorfor tog du til Kappadokien med pigen? Hvorfor gav du mig ikke besked?
Det er ikke vigtigt. Og så er hun jo skør. Sagde du ikke det?
Hvordan kender du hende?
Både hun og hendes mor har generet os, siden udgravningen begyndte.
Jeg ville ikke forstyrre, så jeg sagde ikke noget.
Du skjuler noget, og jeg bryder mig ikke om det, Erhan.
-Og hvad skjuler du for mig? -Hvad mener du?
-Vidste du, at min far var i live? -Hvabehar?
-Vidste du det eller ej? -Nej, det anede jeg ikke.
Hvorfor sagde min far, at jeg ikke burde stole på dig?
Han sagde, at der er ting jeg ikke ved, og at jeg kun kan stole på Atiye.
Fanden tage ham!
Tror du på en mand, der forsvandt i årevis, eller på mig, Erhan?
Er der ikke andet jeg bør vide?
Selvfølgelig ikke!
Lad hende ikke forvirre dig, min søn.
Husk, hvem du er, og hvor du kom fra.
Det er præcis det, jeg prøver på at gøre.
Serdar... Far.
Du heler med de hænder, søde ven.
Ligesom søster Seher.
Seher?
Ja, Seher. "Seher den blonde".
Det kalder de hende. Hun har et mærke i ansigtet.
Hvor finder jeg hende?
Tukiye!
Velkommen, Atiye.
Moster...
Du er i live.
Lever vi ikke alle sammen videre et sted?
Men den vi virkelig bør holde i live er...
...inde i dig.
Ja, men hvordan?
Gå tilbage til udgangspunktet for at forstå det, Atiye.
-Til det første øjeblik du så ham. -Altså Erhan.
Göbekli Tepe. Det er derfor, mormor sendte mig hertil.
Jeg taler om det, der skete meget længere før det.
Du vil se, at der er så meget mere...
Hvis du kan nå ind til de aflåste rum i din hukommelse.
Du har bevidstheden, du skal bare lære at få adgang til den.
Okay, men hvordan gør jeg det?
Vand erindrer, Atiye. Rør ved det.
Vær ikke bange for dig selv. Vær ikke bange for din kraft.
Bare bed vandet om at udløse dine minder. Den du vil erindre.
Hvis du mindes det, kan han også mindes det.
Ja, jeg husker det sted.
Hvis jeg får Erhan med derhen, vil han også huske det.
Du har stadig ikke sagt, hvordan du fandt os.
Det var ikke let, skat.
-Det var takket være politichef Mustafa. -Men du nåede først derhen.
Skjuler du noget for mig?
Er jeg den, som bør blive udspurgt, skat?
Svarer du på mit spørgsmål?
Jeg skjuler intet. Du tog af sted med den løgnagtige tøjte.
-Tal ordentligt. Atiye ikke sådan. -Nej? Hvordan ved du det?
Forsvarer du en kvinde, du mødte for få dage siden?
Du løj for mig og rejste væk med hende, og jeg ved ikke hvorfor!
-Vi fandt noget vigtigt der, okay? -Hvad? Fandt du den der?
-Er det den? Er det? -Ja! Læg den fra dig.
Hvorfor? Er den så dyrebar? Mere dyrebar end mig? Jeg er din kone!
Er den mere dyrebar, end de risici jeg tog for dig?
Hvilke risici tog du for mig?
Hvilke risici?
-Tro mig, det aner du ikke. -Nej!
Jeg er helt udmattet. Forstår du ikke det?
Jeg er dødtræt af altid at vente! Af altid at være hensynsfuld!
Af altid at vente i hjørnet! Og jeg har fået nok af det her lort!
Nu er du latterlig! Hvad gør du? Er du gået fra forstanden?
Jeg er nødt til at tage til Istanbul. Jeg ville sige farvel.
Men jeg lover at komme og hjælpe jer.
Men hvad vil der ske med hende i mellemtiden, Atiye?
Jeg må gøre et forsøg.
Skal vi ikke følge med dig?
Så behøver vi ikke at vente på, at hun kommer tilbage til os.
Er det ikke bedre, at Zeynep er med hende?
Jeg gør det for almenvellet, men jeg kan ikke tage jer med.
Hvorfor?
Jeg har lidt problemer. Politiet er efter mig.
Okay. Vi gemmer dig. Er det ikke bedre end at være alene?
Og jeg kan køre. Vi tager varevognen fra vores kvægbrug.
Vær sød at sige ja.
Kan I finde en telefon til mig?
-Hallo? -Elif?
Er det dig, Atiye?
Er du alene?
Ja. Har du det godt? Politiet leder efter dig.
Ja. Der skete en misforståelse, og jeg prøver at ordne det.
-Sig ikke til nogen, at jeg ringede, okay? -Okay.
Hvor er du henne?
Jeg prøver at nå tilbage til Istanbul. Du skal gøre mig en tjeneste.
Det er meget vigtigt.
Jeg lytter.
Jeg skal tale med Erhan.
-Hvorfor ringer du ikke til ham? -Han stoler ikke på mig.
Hvordan kan jeg hjælpe dig? Hvad vil du have, at jeg gør?
Få ham til at møde mig. Det er meget vigtigt, Elif. Jeg beder dig.
Jeg ved, at det er meget at bede om. Vær sød at stole på mig, Elif.
-Hvor og hvornår? -I aften, i den overdækkede Cevahir-basar.
Okay.
Tusind tak for al din hjælp.
Vær nu forsigtig, Atik.
-Hallo, politichef Mustafa? -Ja?
Jeg ved, hvor du kan finde Atiye.
Lad os køre.
Atiye?
Hallo?
Kom straks til adressen, jeg sendte, hvis du vil se Ozan igen.
Sig det ikke til nogen.
Ozan...
Hvor er du? Hallo? Hallo?
Det må du virkelig undskylde, Erhan. Undskyld, jeg mistede besindelsen.
Det er jeg virkelig ked af. Åbn nu døren.
Jeg vil være alene, Hannah.
Jeg er så ked af det, Erhan. Åbn døren, så snakker vi om det.
Vær sød at gå, Hannah. Lad os prøve at falde lidt ned.
Ozan?
Ozan! Ozan, jeg er her!
Ozan?
Ozan!
Hvor er du? Ozan?
Ozan!
Min kære pige.
Far...
Tilgiv mig, mit barn.
Jeg kunne ikke komme til dig i alle de år.
Du har al grund til at være vred. Du kan skælde mig, bede mig gå ad h til.
Bare sig lige hvad du vil.
Min kære pige!
Min kære pige.
Du må ikke græde.
Far!
Min kære pige.
DEN ØSTLIGE SIDE
Du kan måske gøre nytte, far.
Hvor er Ozan?
Det ved jeg ikke, søde skat.
Jeg måtte sige det, så du kom herhen uden at sige det til nogen.
Jeg er nødt til at advare dig.
Om hvad?
Du skal holde dig væk fra Serdar og hans familie.
Du skal rejse væk i dag...
...ellers vil de gøre dig fortræd.
Jamen hvorfor?
Det skal jeg nok fortælle dig, min skat.
Her, tag hen til denne adresse. Du kan gemme dig der.
-I Konya? -Ja, men ikke et ord til nogen.
Jeg skal nok finde dig der og fortælle dig det hele. Okay?
Nej, jeg kan ikke bare rejse væk. Min bror, Ozan...
Elif. Kig på mig.
Din bror ved, at jeg er i live.
Hvabehar?
Han tilgav mig ikke.
Du behøver ikke tilgive mig, men jeg bønfalder dig...
Tag hen til adressen, jeg gav dig i dag, og forsvind sporløst.
Kommer du også?
Ja, det gør jeg.
Lover du det?
Ja, min skat.
5543, hovedkvarteret!
5543 lytter, politichef.
Send straks patruljer ud til den overdækkede Cevahir-basar.
Vi blev informeret om, at Atiye Özgürsoy vil være der.
Javel.
Omring basaren, men ingen rører sig, før jeg giver ordren.
Javel, politichef.
Atiye er lokaliseret, hr. Serdar.
Okay.
Er det Ozan?
Nej.
Politiet fangede hende Atiye. De har lige underrettet mig.
Fortæl mig alt, far.
Helt fra begyndelsen.
ÖZCAN KØD- OG MEJERIPRODUKTER
Vent på mig her.
Pas godt på dig selv. Gud velsigne dig.
Vi ledte efter dig overalt i fem dage.
Vi gennemsøgte de huler. Men du var sporløst forsvundet.
Jeg var også tæt på at opgive håbet, men...
...de fandt dig i et hul. Du var bevidstløs.
Og så tegnede du de templer på væggene i dit soveværelse i dagevis.
Du blev ved med at gentage: "Jeg har en pligt. Jeg har en pligt."
Din mor ville til lægen med dig, men jeg vidste, at du havde oplevet et mirakel.
Du, en lille dreng med et barns psyke...
Du insisterede på at tage til Urfa.
Jeg troede dig.
Jeg troede på alt det, du sagde, min søn. Derfor fulgte jeg efter dig.
Men mine fejltagelser fik katastrofale følger.
Jeg fortjente aldrig min familie.
Jeg fortjente dig aldrig.
Tror du mig stadigvæk?
-Jeg har brug for din hjælp. -Altid, min søn.
Har du nogen idé om, hvad det er?
Ja, det har jeg.
Det er et sjældent oldtidssprog. Det består af meget komplekse symboler.
F.eks. symboliserer de store bogstaver universets dimensioner.
Men vigtigst af alt, det kan ikke læses, som det er skrevet.
Det skal læses på en bestemt måde.
Erhan?
Hænderne op!
Jeg stikker ikke af, bare rolig.
Jeg begik ikke nogen af de forbrydelser.
De står bag det hele. Sådan en person er jeg ikke.
Det er så svært at sige sandheden til dig...
...uden at kalde dig for far.
Men det er sandheden. Du er min far!
Dine hænder, søde ven. Hænderne.
Jeg sender kvinden i varevognen på stationen.
-Okay, vi tager også fruen her med. -Javel.
Ingen puls. Gør klar.
Stop, slip mig. Slip mig!
Stop, Osman. Lad hende være. Ingen skyder!
"Du er hele universets moder. Du er selve naturen.
Du er alle de himmelske magter hinsides fra.
Du er sjælenes dronning. Du er liv og lys.
Du er den, der altid var det, og altid vil være det.
De kalder dig Venus... eller Isis.
De kan se dig i alle verdener.
Du er gudinden med de 10.000 navne. Og for mig er du den eneste ene."
Hvordan er det muligt, far? Jeg lavede det lertøj, da jeg var fem år...
Erhan, du skal finde Atiye.
Atiye kan være den sidste af den slægt.
Døren vil åbne sig om to dage...
Og denne gang vil jeg være der for min søn.
Jeg har ikke brug for dig.
Det har jeg ikke.
Lad den ringe. Før du svarer, skal du lytte til noget.
Han ville aldrig tro dig. Dine ord er intet værd for ham.
Sig, hvor Erhan er, eller også bringer du Elifs liv i fare.
Nu ved du, hvem du bør gå til, min søn.
Tilgiv mig, chef. Jeg er nødt til at tage Atiye.
-Hvad fanden foregår der? -Hvem er du?
Pokkers også!
Gå nu. Atiye, jeg kan ikke trække det her ud for længe.
Nu gør du, hvad du skal, før jeg finder ud af, hvad der foregår. Forstået?
Og husk mig, hvis det lykkes dig at føde dit barn i mellemtiden.
Af sted med dig.
Tak, far.
Det er ikke mig, du skal takke.
Hr. Mustafa, du må redde Atiye.
Liget af en mand blev i dag fundet i havet ud for Yeniköy.
Han blev identificeret som Ozan Yılmaz,
søn af den kendte forretningsmand Serdar Yılmaz.
Borgerne, der så liget på bredden, ringede til politiet...
Melek.
Kriminalteknikerne arbejder stadig på...
Melek.
Melek. Min elskede...
-Nej. -Nej, min elskede. Nej, jeg beder dig.
-Slip mig. -Min elskede...
-Elskede, jeg bønfalder dig. -Nej.
Nej.
Gør ikke det her, elskede.
DEN KENDTE FORRETNINGSMAND SERDAR YILMAZS SØN FUNDET DØD UD FOR İSTİNYE
Tekster af: Sheila N. Hasahya