‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ce faceți?
‎- Întindeți-vă! ‎- Sunt bine.
‎Vă rog!
‎- Dle Erhan, bună ziua. ‎- Salut!
‎- Cum vă simțiți? ‎- Bine. Vreau să plec.
‎Veți pleca, bineînțeles.
‎Să vă văd cusăturile.
‎Ar fi bine să nu se desfacă.
‎Vine poliția să vă ia declarație.
‎Odihniți-vă!
‎Nu am timp.
‎Trebuie să plec. Unde-mi sunt lucrurile?
‎Dle Erhan, vă spun direct:
‎aveți un rinichi afectat. ‎Trebuie să vă urmărim evoluția.
‎Dacă nu se îmbunătățește, poate vă operăm.
‎- Cum adică? ‎- Trebuie să rămâneți aici.
‎Calmați-vă!
‎Ce mi-ați dat?
‎Calmați-vă.
‎Atiye!
‎Nu vă pot lăsa să plecați.
‎Atiye.
‎Vă veți face bine.
‎INTRAREA INTERZISĂ
‎Serdar Yılmaz, sunteți arestat.
‎Capăt de drum, tată!
‎Cred că ai multe să-mi spui.
‎Nu?
‎Măcar încerci să descoperi adevărul.
‎Vrei să înțelegi ce se întâmplă.
‎- Dar cât ești pregătit să auzi? ‎- Totul.
‎Spune-mi tot. Acum!
‎Ozan, știi ceva?
‎Pentru prima oară,
‎sunt mândru de tine.
‎Ai avut curaj ‎să mă dai pe mâna poliției. Bravo!
‎Te ascult.
‎Mama ta era bolnavă.
‎Foarte bolnavă.
‎Era instabilă când nu lua pastile.
‎Îți amintești, cred, ‎că stătea închisă în cameră, pe întuneric.
‎Voia doar să fie singură.
‎Mi-a fost foarte greu.
‎Tu aveai nouă ani.
‎A trecut mult timp ‎până i-ai acceptat moartea.
‎Mă întrebai în fiecare noapte
‎când se întoarce mama.
‎„Când?”
‎Am vrut să nu te mai aud.
‎Am vrut chiar să scap de tine.
‎Pentru că-mi reaminteai zilnic durerea.
‎Știi de ce?
‎De ce?
‎Pentru că mă simțeam vinovat.
‎Apoi m-au găsit ei.
‎Cine?
‎Nu contează. E important ce voiau.
‎Voiau să o găsească pe Atiye.
‎Și să o urmărească...
‎până venea momentul.
‎Până venea momentul pentru ce?
‎Pentru că fata aceasta...
‎E cheia porții ‎care duce spre o altă dimensiune.
‎Poarta spre soția mea.
‎Aveam ocazia să repar toate greșelile.
‎Nu am crezut la început. ‎No way!
‎Apoi, când am văzut ce fac...
‎Mi-am dedicat viața lor.
‎Le-am învățat și limba.
‎Extraordinar, tată.
‎Vorbești ca un nebun.
‎Serdar Yılmaz.
‎Vei ajunge la închisoare sau la balamuc.
‎Fiule...
‎Unicul meu fiu. Nu înțelegi.
‎Voi pleca în curând.
‎Poarta s-a deschis și trebuie să plec.
‎Înțelegi?
‎Ți-a păsat mai mult de absența mamei ‎decât de existența mea.
‎Trebuie să plec.
‎Nu vei rezista mult, Atiye.
‎Ești în ultima fază.
‎Nasul îți va sângera mai mult
‎și vei paraliza parțial.
‎Sistemul imunitar ‎îți va ataca copilul, apoi pe tine.
‎Copilul din pântec te va otrăvi,
‎iar organele interne îți vor ceda.
‎De unde știi așa de bine?
‎Noi am făcut să fie așa.
‎Adică?
‎Planeta suferea,
‎iar resursele se terminau rapid.
‎Au vrut să oprească creșterea populației.
‎Războiul nu a început de ieri, de azi.
‎Există dintotdeauna și va continua.
‎Nu e momentul să se schimbe ceva?
‎Nu ajunge?
‎Nu ai obosit?
‎Ești obosit și regreți multe.
‎Recunoaște.
‎De ce nu m-ai lăsat să mor?
‎Pentru că ai dreptate.
‎Ne asemănăm.
‎Dacă te las să suferi, sufăr și eu.
‎I-am ucis pe sora ta ‎și pe bărbatul pe care îl iubești.
‎De ce m-ai ierta?
‎Poate vrei și tu să ierți pe cineva.
‎Pe tatăl tău, de exemplu.
‎Moartea e doar o tranziție.
‎Nu există timp.
‎Totul se întâmplă simultan.
‎Noi percepem totul secvențial ‎pentru că așa am învățat.
‎Fiecare alegere înseamnă noi posibilități.
‎Deși nu ne dăm seama,
‎influențăm totul în mai multe locuri.
‎Dacă regreți ce ai făcut,
‎poți schimba totul.
‎Nu ai nevoie de nicio poartă
‎pentru a schimba ceva.
‎Tu nu ai schimbat nimic.
‎E prea târziu, Atiye.
‎E prea târziu.
‎Nu ai prea mult timp.
‎Ei vor veni după tine.
‎Trebuie să fii acolo ‎când Sirius și soarele se aliniază.
‎Du-te!
‎Te rog!
‎Fetița mea.
‎Elif.
‎Vrei să faci ceva pentru fratele tău?
‎Erhan are o datorie neîndeplinită. ‎Acum e datoria ta.
‎Atiye are nevoie de ajutorul tău.
‎Îți spun tot.
‎Îți spun unde a mers.
‎E datoria ta acum.
‎Ce trebuie să fac?
‎Îți voi spune.
‎Doamnă, el este?
‎Îmi pare rău.
‎- Da? ‎- Abandonează misiunea, Hannah.
‎- Pleacă! ‎- Ce?
‎Am spus să pleci!
‎Dă-te la o parte!
‎De ce stai în drum? Du-te!
‎Cine ești?
‎Dă-te la o parte. Acum!
‎Cine ești?
‎Erhan...
‎Vom avea o fiică.
‎Dacă mă întorc, te mai găsesc?
‎Dacă mă întorc, ‎aș putea face să dispară durerea?
‎Am putea fi din nou împreună?
‎Am înțeles.
‎- Dle șef, ce facem? ‎- Îi anunțăm pe toți.
‎În regulă.
‎Cevat!
‎S-a deschis tunelul.
‎Tunelul pe care îl căuta s-a deschis. ‎Dar e prea târziu.
‎Odihnească-se în pace!
‎Mamă...
‎Găsește-o pe Atiye!
‎Ea mă va duce la tine.
‎Unde?
‎Unde o găsesc, Ozan?
‎Dnă Serap, vă simțiți bine?
‎Atiye va reuși, Mustafa.
‎Ne-au atacat în casă când eram mică.
‎Mama ne-a salvat pe mine și pe sora mea.
‎A falsificat certificatele de deces...
‎Pentru a ne proteja.
‎De cei care voiau să ne prindă.
‎De asta aveam certificat de deces.
‎Am visat un loc în care să-mi revăd fiica.
‎- Să-mi amintesc cum ne-am cunoscut. ‎- Ai venit la secție.
‎Nu aveai mai mult de 16 ani.
‎Atunci ne-am întâlnit.
‎Am văzut mereu în vis.
‎Spuneau că sunt nebună.
‎De unde să fi știut?
‎De unde să fi știut
‎că visele sunt reale?
‎Toată viața
‎am căutat o femeie necunoscută.
‎Pe tine.
‎Pe tine te-am căutat.
‎Da?
‎Vin acum.
‎Fiul meu...
‎Fiii mei...
‎L-am ucis pe Erhan Kurtiz.
‎Sunt...
‎sunt responsabil ‎de moartea lui Ozan Yılmaz, fiul meu.
‎Și de moartea lui Cansu.
‎Și de moartea altor persoane.
‎Moartea femeilor însărcinate...
‎a copiilor...
‎Eu sunt responsabil de tot.
‎O organizație a orchestrat totul.
‎Am lucrat pentru ea.
‎Dar s-a terminat.
‎S-a terminat.
‎Închide ușa!
‎Schatzi.
‎Să nu o iei personal, da? Îmi fac datoria.
‎E în regulă, Hannah.
‎Datoria e mereu pe primul loc.
‎Nu-i așa?
‎La revedere, Serdar!
‎Tată!
‎Îmi pare rău! Nu mai fac.
‎Tati!
‎Ești pregătită, draga mea?
‎Mergem.
‎- Oprește-te. Ce faci? ‎- Vin și eu.
‎Știu tot.
‎Pentru cine lucrează soțul meu, ‎ce legătură are cu tine.
‎Doar tu mă poți duce la fiul meu.
‎Nu, merg ca să se mai poată naște copii.
‎Dar mă vei duce la fiul meu.
‎Nu. Desfă cătușele!
‎Fiul meu nu a greșit cu nimic. ‎Eu te-am ajutat. Ajută-mă și tu.
‎Nu!
‎Știi cum e să fii mamă?
‎Știi cum e să-ți îngropi copilul?
‎Îmi pare tare rău de Ozan.
‎Dar nu așa îl vei aduce înapoi.
‎- Așa a fost să fie. ‎- Vin cu tine.
‎Știu că ți-e greu să accepți,
‎dar călătoria nu s-a terminat.
‎Și nu putem schimba nimic.
‎Ori vin și eu, ‎ori rămânem amândouă în acest iad.
‎Melek?
‎Pleacă, nu vreau să te văd!
‎Doar tu ești de vină! Pleacă!
‎Tu m-ai crescut.
‎Nu mi-o amintesc pe mama. ‎Pe tine te-am văzut când am deschis ochii.
‎Te-am adorat.
‎Știu că...
‎Nu m-ai ținut în brațe ‎și nu m-ai sărutat prea mult,
‎dar am crezut ‎că nu vrei să-l superi pe Ozan.
‎Numele tău înseamnă „înger”.
‎Știu că Ozan nu mai e.
‎Dar noi suntem.
‎Îți place sau nu, sunt fiica ta.
‎- Pleacă! ‎- Atiye, tata mi-a spus tot.
‎Dacă ce spune e adevărat ‎și există măcar o șansă,
‎trebuie să mergi.
‎Sunt însărcinată.
‎Ești însărcinată?
‎Cu copilul lui Ozan?
‎Cu copilul lui Ozan.
‎Eliberează-o pe Atiye.
‎Nu mai e mult timp.
‎Va fi prea târziu. ‎Trebuie să plec acum, te rog!
‎Draga mea Elif.
‎Nu am putut să-ți spun multe lucruri.
‎Dar ești sora mea. Ești totul pentru mine.
‎Dacă nu ne mai vedem, ‎să știi că te iubesc.
‎Ne vom întâlni în altă parte, Atik.
‎Du-te!
‎Dacă îl vezi pe fratele meu, ‎spune-i că-l iubesc!
‎Îmi amintesc de tine.
‎Cu mii de ani în urmă.
‎Atiye?
‎Când ne-am pierdut, apa a murit.
‎Râurile nu au mai curs.
‎Semințele nu au mai germinat ‎în pântecele Pământului.
‎Atiye!
‎Tu și eu.
‎Femeie și bărbat.
‎Când ne-am despărțit
‎și ne-am uitat...
‎am părăsit grădina Edenului.
‎Atiye?
‎Când inimile ni s-au întunecat,
‎Pământul s-a întors împotriva noastră.
‎Mințile au preluat controlul, ‎iar inimile au tăcut.
‎Fructele iubirii au murit, ‎iar copiii au încetat să se nască.
‎Atiye...
‎Am uitat cine suntem.
‎Am uitat că suntem aceeași persoană.
‎Când ne vom aduce aminte,
‎ne vom reuni.
‎Ne vom reîntoarce, atemporal, la origini.
‎- Atiye? ‎- Erhan!
‎Atiye!
‎- Mi-a fost dor de tine. ‎- Am crezut că ai pățit ceva.
‎- Mi-a fost dor de tine. ‎- Și mie.
‎Erhan, mai există un loc.
‎În care Cansu trăiește, ‎dar tot nu se nasc copii.
‎Acum ești aici, și eu la fel.
‎Să plecăm împreună.
‎Haide.
‎Ce vei decide de data asta, Atiye?
‎De ce mor femeile însărcinate? ‎Doar tu poți schimba ceva.
‎Fiica ta va aduce speranță, ‎când se vor alinia astrele.
‎Acest copil ‎e ultima speranță pentru viitor.
‎Erhan...
‎Vom avea o fiică.
‎Știu. Cred că am văzut-o.
‎Atiye, știi ceva?
‎Am găsit peștera înaintea tatălui meu.
‎Și te știu de mult!
‎Trebuie să plec, Erhan.
‎Nu pot veni cu tine.
‎De ce?
‎Dacă o nasc pe fiica noastră, ‎acel loc va avea o speranță.
‎- Și poate alte femei... ‎- Atiye, nu.
‎Nu te duce acolo!
‎Stai aici!
‎Nu, Erhan.
‎Au încredere în mine.
‎Mă așteaptă.
‎Acum știm.
‎- Știm că e un miracol. ‎- Atiye, nu.
‎Nu există timp și despărțire.
‎E așa cum trebuie să fie.
‎Nu, Atiye, nu te duce.
‎Ne-am întâlnit o dată, ne vom mai întâlni.
‎Atiye, nu te duce!
‎Atiye!
‎Adam și Eva.
‎Isus și Maria-Magdalena.
‎Hai, copilule.
‎Isis și Osiris.
‎- Hai! ‎- Indiferent cum li se spune...
‎Bărbatul și femeia.
‎Se caută de când lumea.
‎La sfârșitul călătoriei...
‎când se vor regăsi
‎și se vor privi în ochi...
‎Pământul va renaște.
‎Tu reprezinți toate femeile, Atiye.
‎Vei insufla viață tuturor femeilor, ‎când te vei regăsi.
‎Acum invizibilul va ieși din întuneric.
‎Pregătește-te să spui cuvintele nespuse!
‎Pregătește-te să înțelegi necunoscutul!
‎Acum e momentul.
‎E momentul tău.
‎E momentul să vă reuniți pe Pământ.
‎Mă auziți?
‎Fiul meu se va întoarce!
‎Unde mi-e copilul?
‎Subtitrarea: Dana Aelenei