Vi är redo att gå in i graven.
Åh, herregud!
I en nyöppnad, 3 000 år gammal grav-
undersöker arkeologer den sista gåtan kring pojkkungen Tutankhamun.
Mycket mänskliga kvarlevor.
Många skelett.
Jag behöver mer ljus.
Åh, herregud... Kranier överallt.
Det ser ut att kunna vara en mumie.
Konungarnas dal, en forntida nekropol i öknen-
och under andra årtusendet före Kristus-
sista viloplats för Nya rikets faraoner i Egypten.
Här, för hundra år sen-
gjorde arkeologer en av de största upptäckterna nånsin.
De hittade de mest spektakulära skatter som nånsin grävts fram-
från en av mänsklighetens mest fängslande civilisationer.
Tutankhamuns försvunna grav.
Tutankhamun blev Egyptens farao redan vid nio års ålder.
Han dog bara tio år därpå.
Nyheten om pojkkungen och hans skatter spreds över hela världen.
Men jämfört med andra faraoners gravar-
är Tutankhamuns gravkammare liten och simpelt utsmyckad.
Varför begravdes han i en så oinspirerande miljö?
Vad avslöjar det om hans liv?
Vid utgrävningar över hela Egypten, följer vi arkeologer och utforskare-
som försöker lösa Tutankhamuns sista mysterium.
Egyptologen Aliaa Ismail har arbetat i Konungarnas dal sen 2014.
Hon leder ett team av egyptiska landsmän som för första gången-
avbildar dalens gravar digitalt i dokumentationssyfte för framtiden.
De vill förstå hur Tutankhamuns grav byggdes-
vilket kanske kan lösa gåtan om hans märkliga begravningsplats.
Graven är väldigt liten, vilket man inser när man kommer in.
Vidare ser figurerna inte ut som de gör i dalens andra gravar.
De ser nästan ut som barnteckningar.
Jag kan direkt se att det är nåt fel med den här graven.
I Konungarnas dal vindlar tunnlar djupt ner i berggrunden.
I den största graven finns fler än hundra gravkammare.
Mitt i dalen ligger den mest berömda av dem alla: Tutankhamuns grav.
Vid upptäckten var den full av skatter-
och en kista som bestod av cirka 110 kilo massivt guld.
Men allt låg i endast fyra fullpackade rum.
Arkeologer har studerat graven i hundra år-
men den har ännu inte avslöjat alla sina hemligheter.
Det är definitivt nåt som är fel med den här graven.
Den skiljer sig mycket från andra gravar i Konungarnas dal.
För att få en bättre förståelse för egenheterna i Tutankhamuns grav-
jämför Aliaa den med en grav-
som byggdes mindre än femtio år efter Tutankhamuns begravning.
Seti I:s grav.
Setis grav har tio rum, att jämföras med Tutankhamuns fyra.
De flesta av rummen var sannolikt fulla av skatter.
De är fortfarande täckta av otroliga uthuggna och målade reliefer.
Den är makalös jämfört med Tutankhamuns grav.
Här ser man hur mycket arbete-
hur stor ansträngning som lagts ner för att göra graven till vad den är.
Aliaa använder världens - mest precisa 3 - D-skanner-
för att kartlägga väggarna i Setis grav.
Hon jämför med bilderna som redan tagits i Tutankhamuns grav.
Genom skanningen kan Aliaa analysera gravens reliefer och målningar-
och jämföra nivån på hantverket i de båda gravarna.
En sån jämförelse kan avslöja viktig information-
om Tutankhamuns sista dar-
och kanske förklara varför han slutar i en så liten, simpel grav.
Vi försöker få fram alla små detaljer som man inte ser med blotta ögat-
med hjälp av skanningsapparaturen.
Vilka förlorade detaljer kommer Aliaas skanning uppdaga?
Kan de ge en förklaring på mysteriet med Tutankhamuns grav?
I Gebel el-Silsila...
...är den svenska arkeologen Maria Nilsson-
och hennes brittiske man, arkeologen John Ward-
på väg till en utgrävning för första gången sen Covid-pandemin-
tvingade dem därifrån.
Det här kommer att bli en fantastisk dag.
Det tror jag med.
Maria och John fortsätter där de slutade.
De jobbar efter en 120 år gammal arkeologisk rapport-
som i förbigående omtalar ett nu försvunnet tempel.
Rapporten beskriver inte själva templet men väl dess placering-
på Nilens västra strand där stenbrottsarbetarnas by ligger.
När de senast var här-
daterade Maria och John byn till tiden för Tutankhamuns styre.
Och de misstänker att han även byggde det försvunna templet.
Nu letar de efter tecken som kan styrka det de har på känn.
För att komma till utgrävningen måste de korsa Nilen.
Men försöket att gå ombord tidigt på morgonen gick inte som planerat.
Som vanligt när vi ska över till byn blir det kaos.
Den första dan är det alltid kaos eftersom all utrustning måste över.
Okej, kom igen!
Tack så mycket.
På Nilens västra strand - en besvärlig vandring i öppen terräng-
mot arbetarnas by.
Att ta sig upp för den här kullen är allt annat än lätt.
Väl framme letar Maria upp inskriptionen om Tutankhamun.
Vi vet att det här är Tutankhamuns namn-
det framgår av den här kombinationen av hieroglyfer.
Det finns många spår av Tutankhamun i den här stenbrottsarbetarbyn.
Eftersom vi har Tutankhamun här och i arbetarnas by-
så har vi på känn att även templet uppfördes av Tutankhamun.
Innan de ger sig ut på jakt efter ruiner stämmer John och Maria av.
Allting härifrån och utåt är arkeologiskt icke-kartlagt område.
Om Tuts by är här-
och dalgången ligger här...
Så vi tror att templet ligger nånstans i det här området?
Nånstans där.
- Spännande. Vi är äntligen här . - Ja, äntligen.
Teamet sätter igång att leta i landskapet.
De skannar markytan i jakt på spår av det försvunna templet.
Jag vill att de börjar vid den där stora stenen.
Och jag vill att de avsöker på linje, inklusive kanten där-
och sen jobbar vi oss uppåt.
Men de måste titta på varje enskild sten.
En noggrann avsökning av marken i dalgången ger till slut resultat.
Teamets arbetsledare, Ahmed Mansur, kommer med nåt speciellt.
Vad har du hittat?
Åh, ja!
- Underbart jobbat! - Ja!
I Luxor, bakom Konungarnas dal...
...ligger den spretiga nekropolen Assasif.
En forntida begravningsplats för adeln som tjänade faraonerna.
Den egyptiske arkeologen Ezz El Noby och hans team-
gräver ut en enorm grav-
med en imponerande 3,5 meter bred pelarförsedd ingång.
Som pojke fascinerades Ezz av forntida Egypten-
och har tillbringat hela sitt vuxna liv-
med att gräva ut gravarna här vid Assasif.
Vi hoppas det är en orörd grav.
Inshallah.
Kan den här graven sprida ljus över mysteriet med Tutankhamuns grav-
och avslöja varför den saknar den vanliga storslagenheten?
Än så länge vet vi inte vems graven är.
Det kan ha varit en skriftställare, präst, överstepräst eller visir.
Vem vet?
Arbetarna kämpar i den heta ökensolen-
med att hissa upp femkiloshinkar med sand-
från gravområdet sex meter längre ner.
Snart upptäcker de en ledtråd.
De har hittat ett litet snöre.
Vi vet inte vad det har haft för funktion.
Det kan komma från en mumies bandage.
Snöret ser alldeles nytt ut men är över 2 500 år gammalt.
Det indikerar att det kan finnas forntida mumier inne i graven.
Ända sen men upptäckte Tutankhamuns skatter-
har oöppnade gravar varit arkeologernas heliga graal.
Ezz team rensar bort sand för att kunna öppna den här graven.
Förväntningarna om att kunna hitta skatter innanför är höga.
Medan de gräver hittar de allt fler tyg- och benbitar.
Det stora antalet är ett gott tecken.
De har hittat linnebandage, verkar det som.
Här har vi människoben, linne, snöre...
Den stora mängden fynd tyder på att det här är en mycket stor grav.
Kringströdda saker utgör starka bevis för att graven har plundrats.
För att tappa så här mycket på vägen ut-
måste gravplundrarna ha hittat en avsevärd skatt därinne.
Jag tror att det kommer vara fler än en mumie-
för vi har många olika slags linne - olika färger, olika tyger.
De arbetar hela förmiddagen med att rensa ingången från sand.
Till slut öppnas en möjlighet för Ezz att kika in.
Det här är väldigt spännande. Jag vill se vad som finns därinne.
Jösses, det är ett väldigt stort förmak.
I Sakkara försöker den egyptiska arkeologen Ola El Aguizy-
även hon att gräva fram en försvunnen grav.
Ola söker efter ledtrådar om hur gravar byggdes i Egypten-
under generationerna som kom efter Tutankhamun.
Ledtrådar som kan sprida ljus över gåtan med Tutankhamuns egen grav.
Ola har studerat Egyptens gravar sen 1970-talet-
då hon började tyda och förstå forntida hieroglyfer.
Vi förväntar oss att hitta viktiga saker här, så visst är det spännande.
För tre år sen-
upptäckte Ola ett fascinerande kalkstensöverstycke här...
...med ett namn ingraverat: "Ta Mwiyah".
Hennes efterforskningar visar att personen tillhörde en militärfamilj-
och levde endast femtio år efter Tutankhamun.
I hela det här området har vi hittat militärer.
Man började begrava militärer här efter Tutankhamuns styre.
Ola instruerar teamet att leta efter gravingången-
i närheten av överstycket.
Snart börjar vita kalkstensblock framträda i sanden.
Åh, jag kan se hieroglyfer! En vägg.
Åh, så vackert.
För att säkert veta att detta är ingången till Ta Mwiyahs grav-
undersöker Ola de forntida inskriptionerna.
"Den store förmannen vid stallarna..."
"...i Konungen av övre och nedre Egyptens tempel."
Och sen den avlidnes namn: Ta Mwiyah.
Hieroglyferna bekräftar att det här är ingången till Ta Mwiyahs grav.
Nu måste Olas team gräva ut ännu mer.
De måste gräva sig genom flera ton sand-
i hopp om att graven och dess skatter ligger orörda sen 3 300 år.
Precis innanför gravens ingång uppdagar de nåt otroligt.
Har ni hittat nåt?
Ett vackert konstverk, målat på puts.
I Gebel el-Silsila-
nära en by för stenbrottets arbetare på Nilens västbank-
tycks Maria och Johns sökande-
efter ett tempel som kan ha uppförts av Tutankhamun bära frukt.
- Den är underbar! - Så vacker!
- Typisk Amarna. - Titta på lotusen.
Den här keramiken är typisk för det vi kallar Amarnaperioden-
så från Amenhotep III till och med Tutankhamun.
Keramikskärvan är målad med blå lotusblommor.
Ett typiskt motiv under Tutankhamuns tid.
Fyndet bekräftar att uppgifterna om en permanent bosättning här stämmer-
och att den kan dateras till pojkkungens era.
Man kan tänka sig att den här kommer från en jättestor vattenbehållare-
som en gång stod på tempelgården som låg här i dalgången.
För oss är det ett underbart fynd som kan dateras.
För att hitta säkra bevis för att ett tempel en gång stod här-
börjar de gräva det första av flera diken.
Om de kan hitta delar av en forntida vägg-
vore det en god ledtråd om att en stor byggnad en gång stod här.
När arbetarna avlägsnar de övre sandlagren gör de en ny upptäckt.
Otroligt!
Jag älskar er.
Var hittade ni den?
Det är en bit av en bearbetad sandsten.
Den är liten men det här är dagens fynd för mig.
Det här är från byggnadens insida-
det kan vara ett tempel, en kiosk eller en helgedom.
Den är putsad och har en målad inskription i relief.
Teamet hittar allt fler bearbetade stenbitar-
i dikena och bland lösa stenar på ytan.
Det här bevisar att det har funnits nånting rejält här.
Den bearbetade stenen är en indikation på-
att de kan ha hittat Tutankhamuns tempel.
Det här templet har aldrig dokumenterats-
vi är de första som gör det. Det är en fantastisk upplevelse.
En kort bit från Tutankhamuns grav i Konungarnas dal-
förbereder sig Ezz på att gå in i en grav han just har öppnat.
Fynden som väntar därinne-
kan ha legat osedda av människoögon i nästan 3 000 år.
Vid första arbetsdagens slut är gravens ingång helt frilagd.
Vi är redo att gå in i graven.
Åh, herregud.
Mycket mänskliga kvarlevor, många skelett.
Jag behöver mer ljus.
Herregud.
Kranier överallt.
Hundratals kranier, hundratals mänskliga kvarlevor.
Det här är en väldigt stor upptäckt.
Den största upptäckt jag har gjort.
Ett sånt här fynd gör man bara en gång i livet.
Det syns direkt att graven är mycket större-
än Tutankhamuns begravningskammare-
och dörröppningar leder till fler rum.
För att se vem graven byggdes för måste Ezz undersöka längst in.
För att komma dit måste de flytta de över hundra benen-
som ligger utspridda på golvet.
Sannolikt är det ben från flera generationer av samma familj.
Vi måste vara försiktiga med benen för de är väldigt ömtåliga.
När en gång röjts fri ser Ezz fler öppningar från det stora rummet-
samt en falsk dörr.
En "falsk dörr" är en dörrkarm som huggits ut i massiv sten.
De avlidnas själar antogs kunna passera genom den till nästa liv.
Det är en väldigt stor grav. Många rum, många ben...
En falsk dörr har ofta inskriptioner som identifierar gravens ägare-
men här syns inget som ger vid handen vem denne var.
Ingen inskription, så jag vet inte vad gravens ägare hette.
Det verkar som att gravsalen har avslöjat alla sina hemligheter-
men så i ett hörn får Ezz syn på en märklig kontur i sanden.
Det ser ut att kunna vara en mumie.
Ezz team rensar snabbt bort årtusenden av damm från mumien.
Jag tror det kan vara gravens ägare eller nån i dennes familj.
Ahmed! Kom, är du snäll.
Nu måste mumien flyttas till ett säkrare område på utgrävningen.
Ahmed Muhammed, teamets konservator-
behandlar linnet så det inte ska sönderfalla.
- Kan vi ta ut den? - Ja, ni kan flytta den.
Det blir en utmaning att få ut mumien ur graven-
och upp för den sex meter höga, ostadiga ställningen.
Operationen är mycket riskabel, både för arbetare och mumie.
Vänta, ta bort handen.
Försiktigt! Klättra upp för stegen.
Gå upp bredvid Abu Ali.
Se upp för stolpen.
Där...
Och så ner.
Gudskelov.
Mumien levereras till restaureringsteamet utan skador.
En analys av mumien kommer att kunna avslöja den här gravens hemligheter.
Varför fick faraos tjänare en större grav än självaste Tutankhamun?
Jag är väldigt glad. Vi har hittat gravar, mumier-
och att stort antal mänskliga kvarlevor.
Men mycket arbete kvarstår.
Mumifiering utfördes i Egypten under 3 000 år-
på faraoner som Tutankhamun och deras tjänare som begravts här.
Man trodde att kroppen därmed bevarades för nästa liv.
Tron på ett nästa liv var oföränderlig och orubblig-
med undantag för ett kort ögonblick i den egyptiska historien-
då faraonernas tro på evigt liv försvann.
Det var en revolution som påverkade Tutankhamuns korta liv.
Påverkade den även hans gåtfulla grav?
I Gebel el-Silsila-
har Maria och John hittat spår av en byggnad i öknen.
Fynden tyder på att det kan vara ett tempel från Tutankhamuns tid.
Den här lilla skärvan, det här lilla fragmentet-
är allt vi har kvar i denna stund-
av det som en gång var ett mycket utsmyckat tempel-
som stod nånstans i den här dalen.
Maria och John kommer att fortsätta sina efterforskningar-
men en annan gåta här kan hjälpa till att förklara Tutankhamuns grav-
och den religiösa revolution som omgav hans liv.
Tidigare faraoner, däribland Tutankhamuns pappa-
byggde på Nilens östra strand.
Men Tutankhamun lät bryta sten och bygga på västra stranden.
När vi tittar på varför Tutankhamun hade stenbrotten på västra stranden-
tror vi att det hade mycket att göra med prästerskapet-
guden Amuns prästerskap, och att de ville ge honom en nystart.
Tutankhamuns överstepräster ville ha en nystart-
för de slags för sin överlevnad.
När Tutankhamuns pappa, Akhenaton, blev farao-
ledde han en revolution som förändrade religionen i Egypten.
Han övergav heliga tempel-
och förbjöd tron på de gamla gudarna och livet efter detta.
Han ersatte dem med en enda gud - Aten.
Akhenaton lät bygga en ny huvudstad - Amarna...
...och övergav faraonernas traditionella hem i Thebe.
När Akhenaton dog ställdes Tutankhamun inför ett val:
Att driva pappans impopulära revolution vidare-
eller återkalla de gamla gudarna, deras tempel och deras präster.
Tutankhamuns pappa, Akhenaton, stängde inte bara ner templen-
och reducerade alla gudarna till en enda - Aten.
Han skapade ett kaotiskt system som Tutankhamun tyvärr fick ärva.
Tutankhamuns pappa, som självutnämnd gud här på jorden-
förkunnade att endast han kunde kommunicera med solguden Aten.
Varken översteprästerna eller adeln blev glada över det.
När pojkkungen Tutankhamun övertog tronen-
krävde många viktiga rådgivare att han skulle häva pappans revolution.
Tutankhamun var en ung farao-
och torde ha lutat sig mycket mot sina rådgivare och hovet.
Tutankhamun gick med på att återinföra de gamla sederna.
Han bröt sin sten och byggde på andra sidan Nilen än sin far-
för att tydligt visa sitt motstånd mot pappans reformer.
Under sin korta regeringstid lyckades han nog återupprätta Egyptens makt.
Tutankhamun lyckades återuppliva Egypten som fågel Fenix-
ur det kaos som hans pappa hade efterlämnat.
Lyckades Tutankhamuns motrevolution?
Och är denna historiska episod förklaringen till hans simpla grav?
Drygt sex kilometer från Luxor, i Konungarnas dal-
- använder Aliaa och hennes team - en 3 - D-skanner-
för att undersöka Tutankhamuns och Seti I:s gravar.
Seti begravdes i en storslagen grav med tio rum.
Tutankhamuns grav med fyra rum är så liten-
att den knappt känns värdig en farao.
Vid teamets högkvarter jämför Aliaa skanningsresultaten-
för att uppdaga dolda detaljer i gravarnas väggdekorationer...
...och undersöker om de kan kopplas till den religiösa revolution-
som formade Tutankhamuns styre.
Det här är vårt labb, det är här magin infinner sig.
Aliaa undersöker bilderna från respektive grav sida vid sida.
Skillnaden mellan Seti och Tut är påtaglig.
Setis grav har många uthuggna detaljer.
Den är väldigt invecklad och speciell.
Men går vi över till Tuts grav så ser vi bara puts och målarfärg.
- Hennes 3 - D-bilder avslöjar unika och makalösa detaljer-
och Aliaa ser därmed en otrolig brist i Tutankhamuns grav.
Zoomar man in kan man se svaga konturer efter penslarna.
Det syns att putsen fortfarande var blöt när de började måla över den.
Penselmärkena pekar i riktning mot en otrolig teori.
Det verkar som att någon ville skynda på Tutankhamuns begravning.
Helt uppenbart ville någon försegla graven snabbt-
och inte ens vänta på att putsen torkade innan färgen applicerades.
Till försöken att snabbt avsluta graven kommer dess lilla storlek.
Vem var ansvarig för att pojkkungen lämnades i denna simpla grav?
Var det en hämnd för pappans revolution?
Inne i kung Tutankhamuns grav fortsätter Aliaa sin undersökning.
Det är definitivt nåt som inte stämmer med den här graven.
En ledtråd om vem det var-
som lät begrava Tutankhamun i denna ovärdiga grav-
finns att se på ett märkligt porträtt som målats på väggen.
Innan Tutankhamuns kropp fördes ner i sin grav-
utförde en person iklädd leopardskinn en helig ritual.
Han vidrörde kungens ögon och läppar med en ormhövdad dolk-
för att den döde faraons själ skulle kunna se och andas.
Hans ande kunde därvid deltaga i de sörjandes festligheter-
och få kraft inför resan som skulle göras till livet efter detta.
Det var en ritual som traditionellt utfördes av tronarvingen.
Var den leopardklädde även ansvarig för Tutankhamuns grav?
Aliaa åker till den närbelägna Apornas dal-
för att ta reda på mer om den mystiske mannen.
Det här är Ays grav.
Det är första gången jag är här.
Ay är den man som visar Tutankhamuns själ vägen mot nästa liv-
på väggarna i Tutankhamuns grav.
Han kan ha varit pappa till Tutankhamuns styvmor, Nefertiti-
och nära rådgivare till pojkkungen under hela dennes styre.
Det är otroligt... Den gula färgen är samma som i Tuts grav-
och tecknarstilen är också densamma.
Samma scen där munnen öppnas ser vi i Tuts grav.
Och det är inget som är uthugget heller. Väggen är bara puts och färg.
Det är nästan som om samma person hade gjort båda gravarna.
Tutankhamun dog utan arvingar.
Hans oväntade död ledde till en maktkamp-
mellan dem som gjorde anspråk på att bli nästa farao.
Var Ay och hans kamp för att bli kung orsaken-
till Tutankhamuns märkliga begravning?
Vid nekropolen i Sakkara-
letar Olas arkeologer efter en grav tillhörande en viss Ta Mwiyah.
Han var viktig rådgivare till den farao-
som styrde i Egypten femtio år efter Tutankhamuns död.
Tutankhamun avsåg att upphäva sin pappas religiösa revolution.
Lyckades han med det?
Olas egyptiske kollega, Tarek Tawfik, gör ett fascinerande fynd.
Ta Mwiyah och hans fru, på kalksten... Det här är goda nyheter.
Jag tror att vi kommer att få namnet på frun nu.
"...äktade sin älskade F..."
Och det här ska då vara hennes namn... Tubi.
Uthuggna reliefer av Ta Mwiyah och hans fru, Tubi, täcker gravväggarna.
Vi har den döde och hans fru.
De tas emot av en gud.
Det är inte Osiris, och inte Ptah... Så vem är det?
Kanske Atum?
Det här är betydelsefullt... i religiös bemärkelse.
Reliefen avbildar parets resa till himlen-
och deras eviga liv i paradiset.
Liknande scener smyckar väggarna i Tutankhamuns grav.
Forntida egyptier, bara femtio år efter Tutankhamuns död-
trodde ännu att såna här målningar på gravarnas väggar-
länkade livet efter detta till den upplevda verkligheten.
Men vilka gudar är målningarna och relieferna tillägnade?
Vem tillber egyptierna nu när Tutankhamun har dött?
Och vilken bäring har det på hans gåtfulla grav?
Tarek och Ola fortsätter sin utgrävning.
Utgrävningarna kan sprida ljus över huruvida forntida egyptier-
fortfarande dyrkade solguden Aten, som Tutankhamuns pappa påbjöd-
eller hade återvänt till de gamla gudarna.
Arbetarna fortsätter att leta efter den här gravens gravkammare.
Det är alltid spännande.
Ibland tävlar arbetarna med varandra om vem som ska hitta nåt först.
Medan de målade väggarna flyttas till säkra förvaringsutrymmen-
får Tarek syn på nåt i sanden.
Vi har hittat en pelare-
och jag kan redan se att det finns en Djedpelare avbildad på den.
Det är ett viktigt fynd.
Pelaren är ett uttryck för forntida religiösa övertygelser-
under åren efter Amarnarevolutionen och Tutankhamuns död.
Det här är spännande. Den döde framträder bärandes på Djedpelaren.
Djedsymbolen representerar guden Osiris-
som återuppstod för att bli konung över livet på andra sidan.
Forntidens egyptier målade symbolen på kistornas undersidor...
...och lindade mumien med Djed- amuletter för att tillkalla Osiris-
och vitalisera den dödes själ.
De smyckade även sina gravpelare med Djedsymboler-
för att följa Osiris till livet efter detta.
Under Amarnaperioden sa de att det inte fanns nåt liv efter detta.
Efter det kom reaktionen med en extrem tillbedjan av Osiris.
Teamet har hittat inskriptioner ämnade för Osiris och Ptah-
gudar som Tutankhamuns pappa hade förbjudit att man tillbad.
Det tyder på att Tutankhamun övergav pappans revolution.
Han återupprättade tron på livet efter detta och alla gudarna.
Den religiösa revolutionen, och påbudet om en enda solgud, var över.
En bedrift som förtjänade en storslagen begravning-
och en majestätisk grav.
Så varför fick inte Tutankhamuns mumie den grav den förtjänade?
I Konungarnas dal, undersöker Aliaa just denna gåta.
Varför förvisar Ay Tutankhamun till en så liten och simpel grav?
Aliaa studerar Ays grav i jakt på ledtrådar.
Det här är en babianvägg.
Både Tut och Ay valde att ha med samma scen.
Det är som om samma person valde vad som skulle finnas i gravarna.
Den förunderliga likheten mellan de två gravkamrarna-
antyder att det finns en gemensam nämnare mellan gravarna.
Men endast Ays grav var en farao värdig.
Den är väldigt lik Tutankhamuns grav.
Stilen, bilderna, sarkofagen...
Men den är så mycket större.
Den konstnärliga stilen i de två gravarna-
antyder att Ay kan ha varit ansvarig för utsmyckningen av båda.
Forskare tror idag att när Tutankhamun dog, oväntat ung-
var den överdådiga graven han beställt till sig själv inte färdig.
Ay tog tillfället i akt.
Han beordrade att Tut skulle begravas i en mindre grav.
Den utsmyckades snabbt och förseglades innan färgen hann torka.
Med Tutankhamun borta och innan nån kunde utmana honom-
krönte Ay sig själv till farao och kungjorde att när han dog-
skulle han ta Tutankhamuns grav.
Ay lät begrava Tutankhamun i den mindre graven-
så att han kunde få den större graven själv.
Det här är graven som var avsedd för Tutankhamun - Ays grav.
Ay gav Tutankhamun en ovärdig grav-
för att säkra sin position som farao.
Senare faraoner raderade Tutankhamun ur historien-
och smutskastade honom som son till en hädare.
Men för hundra år sen, när hans grav upptäcktes-
återtog Tutankhamun sin plats bland de främsta.
Och idag pusslar experter ihop det verkliga arvet efter honom.
Som pojkkung, i kölvattnet på sin pappas religiösa revolution-
tog Tutankhamun över ett kungligt hov i kaos.
Men han följde sina rådgivares råd och återinsatte prästerskapet.
Han byggde åter upp Egyptens tempel.
Och han ersatte solguden Aten med de gamla egyptiska gudarna.
Efter pappans år av vanstyre-
återbördade den unge Tutankhamun Egypten till sin storhet.
Text: Peter Wennersten