I Egyptens sandstensbrud fra oldtiden ...
... leder arkæologer efter spor efter mægtige faraoner.
En hellig gral er hieroglyffer, der kaster lys -
over de gådefulde konger, som opførte pyramiderne.
Her er hieroglyffer. Det her er vidunderligt.
Se bare!
Pyramiderne i Giza ...
... det gamle Egyptens mest ikoniske monumenter.
Den egyptiske civilisation varede i næsten 3000 år.
Men pyramidebyggernes æra varede kun i lidt over fire århundreder.
Omkring 20 enorme pyramider kan dateres til denne periode -
samlet på ørkenplateauerne på Nilens vestbred -
hver bygget for at huse en mægtig faraos krop.
I dag prøver arkæologer i Egypten at afsløre hemmelighederne -
om, hvem disse gådefulde konger var.
Hvordan de overtalte Egyptens folk til at bygge kæmpemonumenter.
Og hvordan de påvirkede faraoner i årtusinder efter deres død.
For tredive år siden -
udgravede den amerikanske egyptolog Steve Harvey -
den allersidste pyramide, som blev rejst af en egyptisk konge.
Han har brugt sit arbejdsliv på at udforske disse monumenter.
I dag er han kommet til den mest berømte af dem alle -
for at forske i den store farao, som rejste den for 4500 år siden.
Den store Keopspyramide i Giza -
er kulminationen på hundreder af års forsøg med pyramidebygning.
Den er ikke bare perfekt i formen, men også den højeste, som er bygget.
Den store pyramide var en fæstning, der skulle beskytte faraoens grav.
Syv meter væk fra midten lå en indgang, som var svær at finde.
Øverst oppe efter en 40 meter lang korridor -
brugtes trisser til at hejse tre massive granitstykker på plads -
for at forsegle indgangen til gravkammeret.
Derpå gled tre gigantiske stenblokke ned ad gangen -
og lukkede for den store trappe.
Pyramiden var et ingeniørmæssigt mesterværk -
dækket af et lag pletfri, hvid kalksten.
Den var et umiskendeligt symbol på faraoens myndighed.
Den store pyramide var en af de første ægte pyramider -
og ingen af pyramidekongerne efter Keops kunne matche den.
Gravens uhørte størrelse tyder på, at Keops besad en utrolig magt -
men meget lidt er kendt om kongen selv.
Steve har fået særlig tilladelse til at undersøge pyramidens indre -
for at lede efter spor af den gådefulde faraos liv og død.
Jeg må stoppe her et øjeblik.
Det begynder virkelig at blive mørkt. Det er svært at se noget.
Den er ikke beregnet til stadig brug. Det kan klart mærkes.
Steve begiver sig til kongens gravkammer i pyramidens midte -
hvor begravelsesfølget lagde faraoens lig til den evige hvile -
i sikkerhed bag gigantiske stenblokke.
Kammeret er næsten helt nøgent.
Selv om dette rum var afspærret, blev det helt plyndret -
og da arkæologer kom til sarkofagen, fandt de intet i den.
Spor efter kongen selv kan ses i det eneste, der er tilbage:
Gravkammerets vægge.
Det, der er spændende her, er den utrolige, meget polerede granit.
Blokken vejer omkring 100 tons og er hentet helt fra Aswan.
Det er en fremmed sten, ikke almindelig kalksten.
Det er som en fantastisk boks inde i det store kalkstensbjerg.
Oldtidens arbejdere brød granitten i det øvre Egypten -
og fragtede den derpå 950 kilometer ned ad Nilen.
Keops sparede ikke, når det gjaldt om at sikre sin genfødsel -
dog ikke som almindelig dødelig, men som gud.
Steve tager dybere ind i pyramiden i jagten på et lukket andet kammer -
som Keops ifølge legenden byggede til at rumme hans sjæl.
På den anden side af nekropolen -
er arkæologen John Ward ankommet til Giza -
for at udforske Keops-dynastiets monumenter.
I 10 år har han fundet stenarbejder af det Nye Riges faraoner -
som levede 1000 år efter, at pyramidernes æra sluttede.
Pas på tæerne, venner!
Blandt andet har han opdaget en tre meter høj sfinks -
en gud afbildet som løve -
et dyr, der æres af egyptere som et symbol på styrke.
Den minder om den berømte vogter af pyramiderne i Giza.
John vil vide, hvad der var så specielt ved disse konger -
så faraoner 1000 år efter stadig efterlignede deres statuer.
Disse klassiske monumenter skriger ... de brøler til os ...
Magt, dominans, kontrol.
Jeg føler mig så ubetydelig.
Tilsammen skaber pyramiderne, sfinksen og templerne -
et magtens landskab.
Den enorme skulptur beskytter nekropolen.
Det gigantiske symbol på herredømme -
menes af mange at have Keops' søn, Khefrens, ansigt.
Han ejede den næststørste pyramide i Giza.
Trods mange besøg har John aldrig været så tæt på.
I dag har han fået særlig tilladelse til at undersøge dens indelukke.
Den er fuldstændig betagende. Man måber bare.
Jeg har ventet i 50 år på at kunne stå her ...
Og nu står jeg her. Det er overvældende.
20 meter høj kigger sfinksen østpå mod solopgangen.
Jeg ved, hvordan det er at arbejde direkte i bjergets sten, at hugge den.
Det her var en monumental udfordring.
De havde kun kobbermejsler, træhammere ...
Arbejdsmiljøet var hårdt med støv overalt ...
Men alligevel var arbejderne, håndværkerne, stenhuggerne -
de var alle villige medarbejdere, loyale mod deres farao.
Det må have krævet tusindvis af mennesker -
årtier at rejse Gizas monumenter.
Men der er ingen beviser for, at faraonerne anvendte slavearbejdere.
Det var ikke gennem tvang, at de fik magt over folk.
John mener, at det, der udmærkede disse konger -
var, at de inspirerede til hengivenhed.
Tænk, hvilken utrolig mængde sten, der skulle til for at bygge dette.
Og hver enkelt blok -
symboliserer den loyalitet, de nærede for deres farao.
Gizas enorme monumenter udgør højdepunktet i pyramidernes æra.
Så hvorfor byggedes aldrig mere i denne målestok?
I Keops' storhedstid -
garanterede regelmæssig regn Egyptens velstand.
I tre måneder hvert år gik Nilen over sine bredder -
og dækkede markerne, så bønderne ikke kunne dyrke jorden.
Bønderne var frie til at hjælpe til i byggeriet af kongens enorme grav.
De troede, han holdt guderne glade, så landet fik mad.
Men kort efter, at Keops fuldbyrdede sin pyramide -
blev Egypten ramt af tørke.
Da høsten kollapsede, gjorde skatteindtægterne det også -
og trods gratisarbejdet førte Gizas monumenter Egypten mod konkurs.
Folkets loyalitet begyndte at vakle.
Kongernes grave blev mindre, men Keops' pyramide stod der -
og dominerede Nilens vestbred.
Tænk, hvilken magt han besad.
Det er helt utroligt.
Det var en magt, hans efterfølgere desperat ville gentage.
Ved Abu Ghurab -
vil den italienske arkæolog Massimiliano Nuzzolo finde ud af -
hvordan kongerne beholdt magten, mens deres rigdom og status aftog.
Hele sin karriere har han forsøgt at forstå -
et meget anderledes monumentalt bygningsværk ...
Et mysterium, der fangede hans interesse -
allerede under hans første kursus i egyptologi.
Disse enorme, spredte stenmasser var engang et soltempel -
tilegnet den mægtigste gud i pyramidernes æra.
Hver konge ville have en pyramide for at sikre sin genfødsel.
Men for 5. Dynastis konger var dét ikke nok. De ville have noget mere.
Kongen byggede det her for at forvandle sig selv til gud ...
Solgud.
Faraoen, Nyuserra, ville ikke bare blive guddommelig efter sin død.
Han byggede templet for at blive dyrket som en gud, mens han levede.
Af ørkenen rejste sig en enorm obelisk -
som var templets midtpunkt.
Det var ikke en traditionelt slank stennål, men mere som en pyramide.
Kraftige mure omgav den, hvilket skabte en indergård -
hvor mennesker kunne komme for at tilbede solen.
Templet stod perfekt i forhold til solens øst-vestlige akse.
Hvert år ved sommersolhverv gik solen op gennem indgangen -
færdedes lige over obelisken og gik ned på vestsiden.
På samme måde som over pyramiderne.
Seks af faraonerne, som efterfulgte Keops -
rejste soltempler såvel som pyramider -
for at betone deres guddommelige status over for Egyptens folk.
Men næsten alle disse templer er forsvundet.
Vi ved, at der var seks soltempler, men vi har kun fundet to.
Max håber, at udgravningen af dette soltempel -
vil kaste lys over disse kongers magt -
og måske hjælpe ham med opklare en af egyptologiens største gåder -
og finde de andre forsvundne soltempler.
Problemet er, at Max ikke er den første -
til at afkode denne bygnings hemmeligheder.
Egyptologer var her og gravede for over 100 år siden -
og efterlod en veritabel arkæologisk forvirring.
Dette fund er utroligt.
Det er en tændstikæske, som arkæologerne efterlod her.
Ud over kasserede tændstikæsker -
efterlod det tidlige 1900-tals udgravere 4500 år gammel keramik -
spredt over stedet.
Som I ser, er dette tempelområde fuldt af potteskår.
Men desværre er de helt værdiløse for os -
da de allerede er blevet flyttet.
De fortæller intet om livet i templet.
Hvis Max kan finde urørte artefakter -
ville de kunne afsløre ting, som de første arkæologer overså.
De mindste fund kan være afgørende -
i jagten på pyramide-æraens forsvundne soltempler.
Teamet udgraver et område af soltemplet, som hidtil var urørt.
De forsvundne templer kan skjule hemmeligheder -
om, hvordan Keops' efterfølgere holdt fast ved magten.
Hvor de ligger, forbliver en af egyptologiens største gåder.
Urørt keramik her i Abu Ghurab kan hjælpe med at løse den.
Mohamed Osman er ledende arkæolog her.
Vi mener, vi har fundet et krus, et ølkrus.
Svag øl var en betydelig fødekilde i det gamle Egypten -
men samme keramikkrus blev brugt i religiøse ritualer.
Hvis du lægger det sådan her. Ja, det passer.
Det her kan være en offergave til en farao -
eller en oldtids-arbejders spildte frokost.
Endnu efter 4500 år kan svaret findes i dets indhold.
Det har vist ikke været et ølkrus. Der var intet øl i det -
men det var fyldt af ler og skulle bruges til ritualer.
For fortidens egyptere var ler en symbolsk substitut for mad -
der blev ofret til guderne.
Krukken ligger i nærheden af en mærkelig række skålformede sten.
Max og Mohamed mener, de indgik i et indviklet ritual -
under ledelse af faraoen.
Præster fyldte stenskålene med vand -
som løb ud over templets kalkstensgulv i 28 lave render.
Den hellige væske skyllede over krukkerne placeret i kanalerne -
og rensede offergaverne i dem.
Præsterne bragte de symbolske offergaver til alteret -
hvor de blev indviet af solgudens varme og lys.
Så de klatrede op ad en gang i obelisken -
og kom ud på platformen mod øst for at velsigne den stigende sol.
Renselses-kummerne har klaret sig i 4500 år uden at gå i stykker -
men gulvet i Nyuserras soltempel er forvitret itu.
Mohamed undersøger, hvad der er under de mangelfulde rester.
Kun få centimeter nede finder de et mystisk lag.
Det, vi har her, er grunden til stenbelægningen i templet.
Og under den findes en ældre konstruktion -
og vi ved ikke præcis fra hvornår, men den er lavet af lersten.
Mohamed har fundet lersten flere steder i soltemplets gulv.
Det tyder på, at der var en stor bygning her -
inden Nyuserras soltempel blev bygget.
Finder de bevis på, at den tidligere lerstensbygning var hellig -
kunne det være et af de andre forsvundne soltempler.
I Abusir ...
... på et øde plateau inden for synsvidde af Max' udgravning -
står pyramiderne for de faraoner, som byggede soltemplerne.
Cirka 100 år efter at Keops byggede den store pyramide -
var Egypten svækket af tørke.
Skatkamrene var tomme på grund af tidligere pyramidebyggerier.
Foran os har vi over 2000 års historie -
og de fleste hemmeligheder i dette vidtstrakte område -
er stadig uudforskede.
Den tjekkiske arkæolog Miroslav Barta -
har i tre årtier fjernet sand fra denne nekropol.
For 20 år siden var han først med at studere pyramider fra rummet.
I dag står han fast på Jorden på jagt efter en forklaring på -
hvordan pyramideæraens senere konger holdt fast ved magten -
mens deres rigdomme og status forsvandt.
På dette sted opdagede han i 2018 en sagnomspunden vismands grav:
Ka-Irsu.
Ka-Irsu var en mægtig embedsmand ved hoffet -
og nær rådgiver for en af de senere pyramidekonger.
Som kongens bygmester tegnede han kongens pyramide -
og templerne, der bragte faraoen tættere på guderne.
Men han var også leder af "livets hus" -
en filosof, der formidlede kongens budskab til Egyptens folk.
Hans skrifter prædikede vigtigheden af total loyalitet mod faraoen -
et budskab, der stadig blev gentaget 1000 år senere.
Miroslav graver i midten af gravpladsen -
på jagt efter flere af elitens grave.
Han vil finde ud af, hvor meget de senere konger -
var afhængige af mægtige embedsmænd som Ka-Irsu -
for at forbedre forholdet til folket og fremme loyalitet.
Prøvegravninger har afsløret en grav ved siden af Neferikaras pyramide.
Han var en af de senere pyramidekonger.
Det kan være lige det, han leder efter.
Kun vældig betydningsfulde personer, de fleste fra kongefamilien -
fik privilegiet at blive begravet her.
Efter tre ugers graven har man fundet frem til den ydre struktur.
Men vigtige spor mangler. Væggene er tomme.
Uden inskriptioner kan Miroslav ikke identificere gravens ejer.
Skal han kunne afdække hemmeligheden bag pyramidekongernes magt -
bliver Miroslav nødt til at grave dybere og finde gravkammeret.
Arkæologen John Ward er vendt tilbage -
til det gamle stenbrud Gebel el-Silsila ...
... og lederen af den svenske arkæologiske gruppe -
hans kone, Maria Nilsson.
Sidste sæson fremgravede de et fantastisk monument:
En sfinks, som i formen mindede om den store sfinks i Giza.
I år vil Maria og John undersøge forbindelsen -
mellem kongerne, der byggede monumenterne i Giza -
og faraonerne, der lod sfinkser blive tilhugget 1000 år efter.
Er du klar til mere sjov, Carter?
De mener, at stedet stadig skjuler stenmonumenter -
der kan afsløre pyramidekongernes indvirkning på Egyptens historie.
En stor sten i nærheden af sidste sæsons statue -
har lige den rette størrelse til at kunne skjule endnu en sfinks.
I dag vil de prøve at udgrave den, men har svært ved at komme i gang.
Den er næsten tyve over ti, og det er ingen mænd her.
Maria og John har knap fem timers gravetid -
til at fjerne hundredvis af trillebøre fulde af sten.
Min hypotese er, at der står en sfinks til dernede.
Men det går ikke at skynde sig, da bjerget består af porøs sten.
Det er ustabile masser, og hvis det styrter ned over én, begraves man.
Med tiden imod dem -
bliver det en balancegang mellem belønning og risiko.
Vær forsigtige ...
I Abusir, mellem pyramiderne -
har Miroslavs team nået bunden af begravelsesskakten.
Kammeret under kan rumme en højt placeret person ved faraos hof.
For to år siden fandt han graven tilhørende vismanden Ka-Irsu -
en embedsmand hvis job var at fremme folkets loyalitet mod farao.
Men var han unik, eller havde alle pyramideæraens konger -
en trofast embedsmand, der hjalp dem med at bevare magten?
Hvor er lamperne, Osama?
Så er vi her ...
Det er indlysende, at røvere har taget gravens skatte.
Men også en plyndret grav -
kan indeholde ledetråde om, hvordan pyramidekongerne beholdt magten -
selv om deres rigdomme aftog.
Sarkofagens stand bekræfter det, som Miroslav har frygtet:
Røverne var effektive.
De tændte et bål på hjørnet af låget -
og så hældte de vand på -
så kalkstenen revnede.
De løftede låget op, tog fat i mumien -
trak den ud og gennemsøgte den for små værdigenstande.
Sådan endte hans rejse. En trist historie.
Mumien må være ødelagt -
men Miroslavs team har udpeget svage røde mærker -
bagtil på sarkofagen. Det er en vigtig ledetråd.
Det kan være det, han behøver for at kunne identificere ejeren.
Så ... Her er det.
Det er den eneste ledetråd til hans identitet og sociale status.
Var han, som Ka-Irsu, en embedsmand, der holdt en svag konge oppe?
Skriften er for svag til at læses med det blotte øje -
men for en egyptolog er budskabet åbenlyst.
Her er navnet, og ... den primære titel.
En titel betyder, at manden var vigtig.
Han havde en funktion ved faraos hof, men hvilken?
Støvet på indskriften må ikke børstes væk. Farven kan skalle af.
I stedet tager han højopløste fotografier af hvert tegn.
Vi kommer til at bruge særlige softwarefiltre.
Vi tager ...
... generelle billeder ...
... og derpå detaljerede.
Og så behandler Miroslav billederne -
for at se, om der er detaljer nok tilbage til at tyde skriften.
Det ser lovende ud.
Det her er godt, jeg er glad. Det er klart en betydningsfuld person.
Denne mand blev hædret med en grav blandt faraoner.
Så kan han have spillet en rolle i sikringen af kongens magt?
For at finde ud af det må Miroslav dechifrere hvilke titler, han havde.
I Abu Ghurab har Max og Mohameds udgravning -
blottet overraskende beviser under Nyuserras soltempel.
Lerstensbyggeriet under dets fundament -
kan fremme jagten på forsvundne soltempler -
som senere pyramidekonger lod bygge.
Det er en svær opgave.
Alene det at identificere 4500 år gamle mursten -
afhænger af en teknik, der kræver års erfaring.
At finde mursten af ler er ikke let -
fordi de er begravet i samme slags ler.
Som arkæolog skal man lytte til metallyden -
for det er kun ved at lytte til spaden, at man finder dem.
Det er fantastisk ... En fantastisk færdighed.
De har fundet mursten over hele udgravningsområdet -
hvilket antyder, at denne lerstenskonstruktion -
er meget større end ventet.
I udkanten af området gør holdets formand Reis Khaled en opdagelse.
Vi renser det her område, for vi har fundet et søjlefundament.
Det var meget uventet, for vi har ikke fundet den slags før.
Det er et stort gennembrud.
Søjlen kan tyde på, at bygningen havde en storslået indgang af sten.
Den er lavet af hvid kalksten af høj kvalitet -
så bygningen har været imponerende.
Søjlefundamentet går over en halv meter ned -
hvilket tyder på, at det må have støttet en enorm indgangsbue.
Jeg er meget spændt, for vi vidste, der var noget under Nyuserras tempel -
men vi ved ikke, om det kun er en anden byggefase af samme tempel -
eller en ny bygning.
En monumental indgang peger på, at det er en ny bygning.
Så hvorfor ikke et af de fire savnede soltempler?
Hvis der er et forsvundet soltempel under Nyuserras soltempel -
bliver det et stort øjeblik i både Max og Mohameds karrierer.
Jeg er begejstret og også lidt forvirret.
Og lidt frustreret, for det, jeg har lyst til nu -
er at skille Nyuserras stengulv ad -
og grave ned til næste niveau med resten af konstruktionen.
For at bevise, at lerstensbygningen -
er et af pyramidekongernes sagnomspundne soltempler -
behøver de stadig flere beviser.
På Giza-plateauet -
prøver egyptologen Steve Harvey at nå et mystisk andet kammer -
i hjertet af Keops' store pyramide.
Det er svært.
Han søger spor efter den gådefulde konges liv og død.
Men dybt ind i pyramiden bliver tunnelerne smallere og forræderiske.
Hvad skete der nu?
Lyset er forsvundet!
Det lader til, at strømmen gik.
I en oldtidstunnel med huller er mangel på lys til fare.
Ekkoet og mørket -
forstærker virkelig følelsen af at være i et skjult grav.
Længst væk i en snæver tunnel -
finder Steve det andet kammer.
Det er mageløst.
Sikket enormt loft med hvælving.
Man føler næsten vægten af de millioner tons af sten over os.
Præcis som Keops' gravkammer -
var det her rum helt tomt, da arkæologerne fandt det.
I en niche stod nok en stor statue, der rummede Keops' sjæl.
Også den var tom.
Men da arkæologer undersøgte de skinnende vægge -
opdagede de små løngange, der førte væk fra kammeret.
Det her er virkelig interessante, lidt mystiske indslag.
De går hele vejen til pyramidens ydre og op mod himlen -
så det mest sandsynlige er, at de har en slags symbolsk forbindelse -
til nattehimlen og stjernerne.
Fortidens egyptere var hengivne astronomer -
som samvittighedsfuldt kortlagde nattehimlen.
Præsteskabet dyrkede især to stærke stjerner -
som altid blev set mod nord -
og hvis permanens blev forbundet med evigt liv.
Keops anbragte sin pyramide i forhold til de stjerner -
i den tro, at det var dér, guderne boede.
Gangene kan være bygget for, at hans sjæl kunne stige til himlen -
for at forenes med de evige stjerner og blive en gud.
Det, der stadig forvirrer arkæologer, er faraoens sidste gåde.
Han efterlod sig ikke en eneste inskription for at hylde sit liv.
De har ikke udsmykket med billeder eller efterladt hieroglyffer -
og det er et valg, som de traf.
Og vi må finde ud af hvorfor.
Den største pyramidekonge efterlod kun dette kæmpemonument.
Hans plan var at lægge livet bag sig og blive guddommelig, når han døde.
De svagere pyramidekonger, der kom senere, ville mere end det.
De behøvede guddommelig magt i livet.
I Abu Ghurab -
fremgraver Max og Mohamed en stor bygning -
under fundamentet til farao Nyuserras soltempel.
Det der er måske en lille trappe ...
Hvis det er et af de fire sagnomspundne soltempler -
kunne det forklare, hvordan de svækkede konger beholdt magten -
når deres status begyndte at aftage.
Men han må have bevis for, at bygningen var hellig.
I det nordøstlige hjørne af lerstenskonstruktionen -
gør arbejderne et mageløst fund.
Det her er en enorm mængde ølkrus, som vi fandt på muren.
På muren omkring den ældre bygning.
Ganske velbevarede.
Forsigtigt børster de keramikken for at frigøre krusene fra jorden.
Det er tungt.
Intakt og fyldt med ler.
Oldtidens præster brugte jordfyldte krus som rituelle offergaver.
Det her kan være beviset på, at bygningen var et helligt tempel.
Blev alle anbragt?
Det tror jeg, og meget nøje anbragt.
Det kan tolkes, som at man viste respekt for den tidligere bygning.
Selv enkelte offergaver i grunden på de gamle bygninger er sjældne.
Og det her er en enorm mængde.
Hver gang vi fjerner et fuldt krus, finder vi yderligere et.
For Max er de af central betydning.
De viser, at lerstensbygningen var et religiøst sted.
Det her er et meget spændende øjeblik.
Jeg er ret sikker på, at det her er et tidligere soltempel -
på hvilket Nyuserra byggede sit eget nye soltempel.
Ved at bygge oven på en tidligere konges tempel -
gjorde Nyuserra sit soltempel endnu mere helligt.
Max' årtier lange søgen har endelig båret frugt.
Tænk, at da vi kom hertil for nogle år siden -
var hele området dækket. Intet kunne ses.
Og nu har jeg flere beviser på, at det, vi udgraver her -
er et af de forsvundne soltempler.
Det er en enorm opdagelse, som åbner et nyt kapitel -
i fortællingen om pyramidernes konger.
Faraonerne, der kom efter Keops -
var blege kopier af den mand, der byggede den store pyramide.
Men den konge, der byggede dette nyfundne soltempel -
gjorde noget, Keops ikke gjorde.
Han sørgede for, at han blev tilbedt som solguds-afkom, mens han levede.
Hans pyramide kunne måske ikke måle sig med Keops'.
Men med sit soltempel gjorde han krav på guddommelig magt.
I stenbruddet ved Gebel el-Silsila -
leder Maria og John efter en ny sfinks -
som den, de gravede frem i sidste sæson.
De prøver at forstå sammenhængen mellem Gizas pyramidekonger -
og de faraoner, som regerede 1000 år senere.
Som et symbol på magt er sfinksen enerådende.
Og når jeg ser på sfinksen -
kan jeg stille mig i sandalerne på den håndværker -
som mejslede den frem.
Og han gjorde det af kærlighed til sin farao.
Johns team rydder stenmasser neden for en søjle hugget i klippen.
Vi skal rense området her og fortsætte med at grave i sandet.
Bunken af udgravningsjord indeholder fortidigt sand.
For John er det tegn på, at bunken kan skjule et fund, måske en sfinks.
Når sand blæser ind, som i dag, når vinden kommer nordfra -
og når den støder mod noget, så opbygges sådanne ansamlinger.
Kort efter, at de har frilagt sandet i stenmasserne, rammer de noget.
Det er altid sandet!
Overalt, hvor sand ophobes, kan man forvente at finde noget.
Teamet arbejder sig forsigtigt omkring stenstykket.
Det kan være en sfinks eller en værdifuld del af et andet monument.
Som arkæolog skal man have tålmodighed.
Vi forhaster os ikke. Der er ingen dusør til den, der kommer først.
Er der ikke?
Vi skynder os for at lære. Viden er nøglen.
I feltlaboratoriet nær nekropolen i Abusir -
har Miroslavs software tydeliggjort skriften fra embedsmandens grav.
Inskriptionerne burde kunne give ham gravejerens navn og titler.
Hvis han spillede samme rolle som den vise Ka-Irsu -
kan det bevise, at han ikke var unik -
og at andre pyramidekonger var afhængige af embedsmænd -
for at bevare folkets loyalitet.
Det her er et fantastisk resultat -
for vi har to meget vigtige titler for ejeren -
og vi har hele hans navn, så vi kan lykønske os selv.
Vi har været ekstremt heldige, vi har hele historien.
I det gamle Egypten havde man magt, hvis man havde en titel -
og nogle gange adgang til farao.
Indskriften indledes med en mærkelig titel: "Han med den vidunderlige arm."
Vi kan læse, hvad der står, men har ingen anelse om, hvad det betyder.
Derefter en anden vigtig titel, som angiver rang.
"Den eneste ven" eller "kongens eneste ven".
Og så navnet på personen i graven, der læses som "Ka-Ires".
Ka-Ires.
For Miroslav er det en kombination af stor betydning.
Gravejeren var ikke kun en af pyramidekongens fortrolige -
men hans navn ligner i formen vismanden Ka-Irsus navn -
hvis lære om loyalitet mod kongen stadig levede efter 1000 år.
Miroslav mener, at gravejeren må være en direkte efterkommer.
I så fald kan Ka-Ires have haft samme rolle ved hoffet -
nemlig at sprede ordet om faraos magt.
Det er en sjælden mulighed for virkelig at få kontakt med nogen -
som blev holdt i ære i århundreder.
Nu kan vi sige, at vi i det mindste har fundet to generationer -
af denne berømte vismand.
Det er ingen ringe bedrift.
Faraonerne, der kom efter Keops, havde måske ikke hans rigdomme -
men de udtænkte metoder til at styrke deres skrøbelige magt.
De lod embedsmænd fremme loyalitet og udså sig selv til guder.
Så hvilken arv efterlod de til faraonerne 1000 år senere?
Ved Gebel el-Silsila, kun få meter fra en ufærdig sfinksstatue -
har Maria og Johns søgen efter flere monumenter ledt til en sten -
indesluttet i sand, der er blæst til.
De håber, den kan afsløre ledetråde om arven efter pyramidekongerne.
Sand er altid et godt tegn.
Dens flade kanter og skarpe hjørner indikerer, at det ikke er en sfinks.
Men det kan være noget endnu bedre.
Her er der hieroglyffer.
En sten med inskriptioner kan afsløre mere om den farao -
som lod sfinksen udhugge i dette stenbrud.
- Det her er vidunderligt. - Se bare!
Blokken har graveringer og synes at være en del af et monument -
som John og Maria har forsøgt at stykke sammen i næsten et årti.
En helligdom tilegnet det Nye Riges farao, der ejede dette stenbrud:
Amenhotep 3.
Det her er virkelig smukt.
Vi har arbejdet med monumentet i årevis -
så at finde sådan et stykke er gribende.
Det her er kronen på værket.
Det gør det hele umagen værd. Al sved, alle tårer, alle problemer.
Da teamet begynder at rydde op efter fem timers graven i solen -
begynder Maria og John at analysere deres fund.
Med eller uden sfinks, det her er dagens fund for mig.
Der står: "Den store gud", og så står der "søn af Ra".
Det er et tydeligt udtryk for, at Amenhotep 3. -
var en levende gud
Helligdommen stod oven over Amenhoteps stenbrud -
og erklærede ham som solgudens efterkommer.
Præcis som kommende konger ville gøre for at redde deres position -
som enevældige herskere.
Ved at hævde, at han er en gud, søn af Ra, solskiven -
følger Amenhotep 3. en tradition -
som går helt tilbage til de store pyramidebygmestre.
- Fantastisk. - Det er en stor brik.
Det her er historie.
Vidunderligt.
Ved at udhugge sfinkser og indgravere monumenter -
med påstande om guddommelig magt -
forbandt Amenhotep 3. sig selv til sine forgængere -
som påstod, de var guder på Jorden: pyramidekongerne.
Hver sæson trækker arkæologer de gamle faraoner -
længere ud af historiens skygger.
Gådefulde personer, hvis magt ikke hvilede på tvang, men hengivenhed.
Deres embedsmænd fremmede loyalitet via en lære, der lød i århundreder.
Og deres tempel hjalp dem med at hævde sig som solguds-efterkommere.
Men det varede ikke evigt.
500 år efter, at de første pyramider blev rejst -
kollapsede pyramideæraens civilisation.
Da Egypten rejste sig igen -
stod pyramidekongernes utrolige monumenter tilbage -
deres idéer overlevede -
og arven efter dem inspirerede faraoner 1000 år efter.
Tekster: Peter Buhl