I Egypts gamle sandsteinsbrudd...
...leter arkeologene etter spor av mektige faraoer.
Det hellige begeret er hieroglyfer som kaster lys-
over de mystiske kongene som fikk bygd pyramidene.
Her er det hieroglyfer. Å, dette er vidunderlig!
Se der!
Pyramidene i Giza.
De mest berømte monumentene fra det gamle Egypt.
Den egyptiske sivilisasjonen dekket nesten 3000 år.
Pyramidebyggingens storhetstid varte bare i litt over fire århundrer.
Rundt 20 enorme pyramider stammer fra denne perioden.
De er samlet på ørkenplatåene på Nilens vestbredd,-
og hver av dem er oppført for å romme en mektig faraos lik.
Nå prøver arkeologer i hele Egypt å avsløre hemmelighetene-
bak hvem disse mystiske kongene var.
Hvordan de overtalte Egypts folk til å bygge kjempemonumentene.
Og hvordan de påvirket faraoer i tusenvis av år etter at de døde.
Det er 30 år siden egyptologen Steve Harvey fra USA-
gravde ut den aller siste pyramiden som ble bygd av en egyptisk konge.
Han har brukt karrieren på å utforske disse monumentene.
I dag er han ved det mest berømte av dem alle-
for å granske den store faraoen som bygde den for 4500 år siden.
Kheopspyramiden i Giza er toppunktet for hundrevis av år-
med prøving og feiling på pyramidebygging.
Den har ikke bare den perfekte formen, men er den høyeste som er bygd.
Den store pyramiden var en festning som skulle beskytte faraos grav.
Drøyt sju meter til siden for midten lå en inngang som var vrien å finne.
På toppen av en 43 meter lang gang-
var det taljer og tau for å slippe ned tre enorme granittplater-
som forseglet inngangen til gravkammeret.
Så skled tre kjempeblokker nedover i sjakta-
og sperret den store trappa.
Denne pyramiden var et ingeniørteknisk mesterverk,-
dekt av et lag av plettfri, hvit kalkstein.
Den var et klart symbol på faraos overlegne myndighet.
Den store pyramiden er en av de første, ekte pyramidene som er bygd.
Ingen av kongene i pyramidetiden etter Kufu kunne overgå den.
Gravens enorme størrelse tyder på at Kufu hadde usedvanlig stor makt.
Men svært lite er kjent om kongen selv.
Steve har fått spesialtillatelse til å undersøke pyramidens indre-
for å lete etter spor til den mystiske faraoens liv og død.
Jeg må bli her et øyeblikk.
Det begynner virkelig å bli mørkt. Det er vanskelig å se noe.
Den er ikke ment for å komme og gå i. Det er helt klart.
Steve drar til kongens gravkammer i midten av pyramiden.
Der kunne gravfølget stede faraos lik til sin evige hvile,-
i sikkerhet bak enorme steinblokker.
Kammeret er nesten helt nakent.
Selv om dette rommet var beskyttet, ble det fullstendig plyndret.
Det lå ingenting inni da arkeologene kom til sarkofagen.
Spor av selve kongen fins i det eneste som er igjen nå:
Gravkammerets vegger.
Det som er spennende her, er den utrolige, glattpolerte granitten.
Denne blokka veier rundt hundre tonn og er hentet helt fra Aswan.
Det er en eksotisk bergart, ikke vanlig kalkstein.
Det er som en fantastisk boks inni dette enorme fjellet av kalkstein.
Gamle tiders steinbruddsarbeidere brøt steinen i øvre Egypt-
og fraktet den så nesten hundre mil nedover Nilen.
Kufu sparte ikke på noe for å sikre sin egen gjenoppstandelse.
Ikke som en vanlig dødelig, men som en gud.
Steve går dypere inn i pyramiden på jakt etter et lukket, andre kammer-
som Kufu ifølge legendene skal ha bygd for å romme sjelen sin.
På den andre siden av denne byen for de døde er arkeolog John Ward-
kommet til Giza for å utforske monumentene fra Kufus dynasti.
I et tiår har han gravd ut stein- arbeid fra Det nye rikets faraoer.
De levde tusen år etter at pyramidenes periode sluttet.
Pass tærne, karer!
Blant funnene hans er en tre meter høy sfinks.
Dette er en gud avbildet med løvekropp.
Et dyr egyptere satte høyt som et symbol på styrke.
Det minner om den berømte skulpturen som vokter pyramidene i Giza.
John vil vite hva som var så spesielt med disse kongene,-
siden faraoer tusen år senere fremdeles kopierte statuene deres.
Disse berømte monumentene roper! De skriker til oss!
"Makt, herredømme, kontroll."
Jeg føler meg sånn. Så ubetydelig.
Sammen skaper pyramidene, sfinksen og templene et maktlandskap.
Den enorme skulpturen beskytter denne byen for de døde.
Det enorme symbolet for overlegenhet-
antas av mange å ha ansiktet til Kufus sønn Khafre.
Han som bestilte den nest største pyramiden i Giza.
Trass i mange besøk her har John aldri vært nære innpå.
I dag har han fått spesialtillatelse til å undersøke rammen rundt den.
Den er helt ærefryktinngytende. Man står bare med åpen munn.
Jeg har ventet i 50 år på å få stå her.
Og nå står jeg her. Det er bare... Oi!
Den 20 meter høye sfinksen skuer østover, mot soloppgangen.
Jeg vet hvordan det er å arbeide med levende fjell. Hogge den ut.
Dette var en monumental utfordring.
De hadde bare kobbermeisler og trekøller.
Arbeidsmiljøet var hardt, med støv overalt...
Men likevel var arbeiderne, håndverkene, steinhoggerne...
De var alle villige deltakere. Trofaste mot faraoen sin.
Tusenvis av mennesker må ha brukt tiår på å reise Gizas monumenter.
Men det er ingen beviser på at faraoene brukte slavearbeidere.
De fikk ikke makten sin over folket gjennom tvang.
John mener at det som utmerket disse kongene,-
var at de inspirerte til hengivenhet.
Tenk hvilken utrolig mengde stein det krevde å bygge dette.
Og hver enkelt steinblokk-
symboliserer hvor trofaste de var mot faraoen sin.
Gizas enorme monumenter er høydepunktet i pyramidenes epoke.
Så hvorfor ble det aldri bygd noe i den samme skalaen senere?
I Kufus storhetstid-
sikret pålitelige regntider de egyptiske avlingene.
I tre måneder hvert år gikk Nilen over breddene.
Den dekte åkrene, så bøndene ikke kunne dyrke jorden.
Bøndene var frie til å hjelpe til med å bygge kongens enorme grav.
De trodde at han holdt gudene glade, så landet hadde nok mat.
Men like etter at Kufu fullførte pyramiden sin,-
ble Egypt rammet av tørke.
Da avlingene brøt sammen, gjorde også skatteinntektene det.
Trass i gratis arbeid gikk Egypt nesten konk av monumentene i Giza.
Folkets troskap begynte å svikte.
Kongenes graver ble mindre, men Kheopspyramiden ble stående-
og dominerte Nilens vestbredd.
Tenk på den enorme makten han hadde.
Det er helt ufattelig.
Det var en makt etterfølgere med motgang desperat prøvde å kopiere.
Ved Abu Ghurab-
vil den italienske arkeologen Massimiliano Nuzzolo finne ut-
hvordan kongene beholdt makten mens rikdom og status ble svekket.
Hele karrieren har han prøvd å forstå-
et svært annerledes, monumentalt byggverk.
Han ble fengslet av mysteriene rundt denne gåten-
allerede i det første studieåret hans med egyptologi.
Disse enorme, utspredde massene var en gang et soltempel-
tilegnet den mektigste guden i pyramidenes tid.
Hver konge ville ha en pyramide for å sikre sin egen gjenfødsel.
Men for kongene i femte dynasti var det ikke nok. De ville ha noe mer.
Kongen fikk bygd dette for å gjøre seg selv til en gud.
Solguden.
Faraoen, Nyuserre, ville ikke bare bli guddommelig etter døden.
Han bygde templet fordi han ville bli dyrket som gud mens han levde.
Fra ørkenen reiste det seg en enorm obelisk-
som var templets midtpunkt.
Det var ikke en tradisjonell, slank steinsøyle, men mer av en pyramide.
Enorme murer omga den og skapte en forgård-
der mennesker kunne komme for å dyrke sola.
Templet var perfekt justert etter solas vei fra øst til vest.
Ved sommersolvervet hvert år sto sola opp gjennom inngangen,-
gikk direkte over obelisken og så ned i den vestre enden.
Den innjusteringen er helt lik den til pyramidene.
Seks av faraoene som etterfulgte Kufu,-
fikk bygd soltempler i tillegg til pyramidene-
for å understreke den guddommelige statusen sin overfor Egypts folk.
Men nesten alle disse templene er nå forsvunnet.
Vi vet at det var seks soltempler, men vi har bare oppdaget to til nå.
Max håper at utgravningen av dette soltemplet skal kaste lys-
over disse kongenes makt.
Og kanskje hjelpe ham med å løse en av egyptologiens største gåter-
og finne de andre, forsvunne soltemplene.
Problemet er at Max ikke er den første-
som dekoder hemmelighetene til denne bygningen.
Egyptologer var her og gravde for mer enn hundre år siden-
og etterlot seg et arkeologisk kaos.
Dette funnet er utrolig.
Det er en fyrstikkeske som arkeologene la igjen her.
Sammen med kastede fyrstikkesker lot utgraverne tidlig på 1900-tallet-
4500 år gammel keramikk ligge spredd ut over stedet.
Som dere ser, er dette tempelområdet fullt av potteskår.
Men dessverre er de verdiløse for oss, for de ligger ikke i noen sammenheng.
De forteller oss ingenting om livet i templet.
Hvis Max kan finne urørte gjenstander,-
kan de avdekke ting de første arkeologene overså.
Det minste funn kan være avgjørende-
i jakten på de forsvunne soltemplene fra pyramidenes tid.
Laget graver ut et område av soltemplet som ikke er rørt før.
I soltemplene kan de finne hemmelighetene-
om hvordan Kufus etterfølgere holdt seg ved makten.
Det er fortsatt en av egyptologiens største gåter hvor de ligger.
Urørt keramikk her i Abu Ghurab kan hjelpe til med å løse den.
Mohamed Osman er seniorarkeolog her.
Vi tror at vi har funnet et krus. Et ølkrus.
Svakt øl var en viktig næringskilde for de gamle egypterne.
Men de samme keramikkrusene ble brukt i religiøse ritualer.
Hvis du legger den sånn... Ja, den passer.
Dette kan være en offergave til en farao-
eller matpakken til en av de gamle arbeiderne som ble kastet.
Selv etter 4500 år kan svaret ligge i hva den inneholder.
Det ser ikke ut til å ha vært et ølkrus. Det var ikke øl i det.
Det var fylt med leire og skulle brukes i ritualer.
For de gamle egypterne var leire en symbolsk erstatning for mat-
som ble ofret til gudene.
Kruset ligger i nærheten av en underlig rekke steinbassenger.
Max og Mohamed tror at de var med i et innviklet ritual-
som ble ledet av farao.
Prester fylte steinskålene med vann,-
som rant ut over templets kalksteingolv i 28 grunne furer.
Den hellige væsken skylte over krusene som sto i kanalene-
og renset offergavene inni dem.
Prestene bar fram de symbolske offergavene til alteret,-
der de fikk stå for å bli viet til solgudens varme og lys.
Så klatret de opp gjennom en gang i obelisken-
og kom ut på en østvendt plattform for å velsigne den oppstigende sola.
Renselsesbassengene har klart seg i 4500 år uten å bli ødelagt.
Men golvet i Nyuserres soltempel har gått i oppløsning.
Mohamed undersøker hva som ligger under restene.
Bare noen centimeter nede finner de et mystisk lag.
Det vi har her, er grunnlaget for steinleggingen i steintemplet.
Og under den var det en eldre konstruksjon.
Vi vet ikke nøyaktig hvor gammel den er, men den er laget av leirstein.
Mohamed har funnet leirstein flere steder under soltemplets golv.
Det tyder på at det sto en stor bygning her-
før Nyuserres soltempel ble bygd.
Hvis de finner beviser for at det gamle leirsteinsbygget var hellig,-
kan det være det savnede soltemplet til en annen konge i pyramidetiden.
I Abusir...
...på et avsides platå innenfor synsvidde fra Max' utgravning,-
står pyramidene til de faraoene som bygde soltemplene.
Et drøyt århundre etter at Kufu fikk bygd den store pyramiden,-
var landet Egypt svekket av tørke.
Skattekistene var tomme på grunn av de tidligere pyramidene.
Foran oss har vi mer enn 2000 års historie.
De fleste hemmelighetene på dette store området er ennå ikke oppdaget.
Den tsjekkiske arkeologen Miroslav Barta-
har i tre tiår fjernet sand fra denne byen for de døde.
For 20 år siden var han den første som studerte pyramidene fra rommet.
I dag står han støtt på bakken, på jakt etter hemmeligheter som viser-
hvordan pyramidealderens senere konger klamret seg til makten-
mens rikdommen og statusen ble svekket.
På dette stedet oppdaget han i 2018 en myteomspunnet vismanns grav:
Ka-Irsu.
Ka-Irsu var en mektig embetsmann ved det kongelige hoffet-
og en nær rådgiver av en av de senere pyramidekongene.
Som formann for kongelige arbeid tegnet han kongens pyramide-
og templene som tok faraoen nærmere gudene.
Men han var også lederen for "Livets hus".
En filosof som formidlet kongens budskap til Egypts folk.
Skriftene hans prekte betydningen av full troskap mot faraoen.
Et budskap som fremdeles ble gjentatt tusen år senere.
Miroslav graver midt i gravplassen for å finne flere av elitens graver.
Han vil vite hvor mye de senere pyramidekongene-
var avhengige av mektige embetsmenn, som Ka-Irsu,-
for å forbedre forholdet til folket og fremme troskap.
Prøvegravinger har avdekket en grav like ved Neferirkares pyramide.
En av de senere pyramidekongene.
Det kan være akkurat det han leter etter.
Bare veldig viktige personer, de fleste fra kongefamilien,-
fikk det privilegiet å bli begravd her.
Etter tre ukers graving har laget avdekket den ytre strukturen.
Men et viktig spor mangler: Veggene er nakne.
Uten inskripsjoner kan ikke Miroslav identifisere hvem som eier graven.
Skal han avdekke hemmelighetene bak pyramidekongenes makt,-
er Miroslav nødt til å grave dypere og finne gravkammeret.
Arkeologen John Ward er kommet tilbake-
til det gamle steinbruddet Gebel el-Silsila.
Og lederen for den svenske, arkeologiske gruppen:
Kona hans Maria Nilsson.
I forrige sesong gravde de ut et fantastisk monument:
En sfinks som i fasong lignet på den store sfinksen i Giza.
I år vil Maria og John undersøke forbindelsen-
mellom kongene som bygde monumentene i Giza-
og faraoene som fikk hogd ut sfinkser tusen år senere.
Er du klar for ny moro, Carter?
De tror at stedet fremdeles skjuler steinmonumenter-
som kan avdekke pyramidekongenes virkning på Egypts historie.
En stor steinhaug i nærheten av statuen fra forrige sesong-
er akkurat passe stor til å skjule enda en sfinks.
I dag skal de prøve å grave den ut. Men de sliter med å komme i gang.
Klokka er nesten 10.20, og det er absolutt ingen arbeidere her ennå.
Maria og John har knapt fem timer til å grave-
for å få bort hundrevis av trillebårer fulle av stein.
Hypotesen min er at det står enda en sfinks under der.
Men de kan ikke forhaste seg, for fjellet består av løs stein.
Det er ustabile masser. Hvis det raser over en, blir man bare begravd.
De kjemper allerede mot tiden,-
og det blir en balansegang mellom belønning og risiko.
Vær forsiktige, gutter.
I Abusir, mellom pyramidene,-
har Miroslavs lag nådd bunnen av gravsjakta.
Kammeret under kan inneholde liket av et mektig medlem av faraos hoff.
For to år siden fant han graven til vismannen Ka-Irsu.
En embetsmann som hadde som jobb å fremme folkets troskap til kongen.
Var han én engangsforeteelse, eller hadde alle kongene i pyramidetiden-
en egen embetsmann som hjalp dem med å holde seg fast ved makten?
Hvor er lampene, Osama?
Da er vi her.
Det er tydelig at oldtidens røvere har stjålet skattene fra graven.
Men selv en plyndret grav-
kan inneholde spor til hvordan pyramidekongene beholdt makten,-
også da rikdommen deres skrumpet inn.
Sarkofagens tilstand bekrefter det Miroslav har fryktet:
Gravrøverne var grundige.
De tente et bål på hjørnet av lokket.
Så sprutet de vann på det,-
så kalksteinen sprakk.
De løftet opp lokket, grep tak i mumien,-
dro den ut og lette etter små verdisaker på den.
Det var sånn ferden hans sluttet. Tragisk.
Mumien er nok ødelagt,-
men laget har varslet Miroslav om noen svake, røde merker-
bak på sarkofagen. Det er et avgjørende spor.
Det kan være det han trenger for å få identifisert eieren.
Så...her er det.
Den eneste ledetråden om identiteten og den sosiale statusen hans.
Var han, som Ka-Irsu, embetsmann og støtte for en svekket pyramidekonge?
Skriften er for slitt til å være lesbar for det blotte øyet.
Men budskapet er tydelig for en egyptolog.
Her er navnet, og...hovedtittelen.
En tittel betyr at mannen var viktig.
Han hadde en funksjon ved faraos hoff, men hva da?
Han kan ikke børste bort støvet, for fargen kan da flake av.
Han tar istedenfor høyoppløste fotografier av hvert tegn.
Vi vil bruke spesielle filtre. Programvarefiltre.
Vi tar...
...generelle bilder.
Og så tar vi de detaljerte.
Så må Miroslav behandle bildene-
for å se om det er nok detaljer igjen til å lese skriften.
Det ser lovende ut.
Dette er bra. Jeg er glad. Fyren hadde utvilsomt høy status.
Denne mannen ble hedret med en begravelse blant faraoene.
Kan han ha vært med på å befeste de vaklende pyramidekongenes makt?
Miroslav må dekode hvilke titler han hadde for å få vite det.
I Abu Ghurab har Max og Mohameds undersøkelse-
ført til overraskende beviser under Nyuserres soltempel.
Leirsteinsbygget under grunnmuren kan hjelpe dem med å finne-
de forsvunne soltemplene senere pyramidekonger fikk bygd.
Det er en pirkejobb.
Bare det å identifisere 4500 år gammelt leirsteiner-
krever teknikker som er finslipt av mange års erfaring.
Det er ikke lett å finne leirstein når de er begravd i samme type leire.
Som arkeolog må man høre på metallyden.
For det er bare ved å høre på murskjeen man gjenkjenner dem.
Det er en fantastisk greie. En fantastisk ferdighet.
De har funnet murstein over hele utgravningsområdet.
Det tyder på at denne eldre murkonstruksjonen-
er mye større enn ventet.
I utkanten av området gjør formannen Reis Khaled et funn.
Vi rydder dette området der vi har funnet fundamentet til en søyle.
Det var veldig uventet, for vi har ikke funnet dem før.
Det er et stort gjennombrudd.
Søylen kan tyde på at bygningen av leirstein hadde en steininngang.
Den er laget av veldig hvit kalkstein av høy kvalitet.
Så bygningen må ha vært imponerende.
Fundamentet til søylen går drøyt 60 cm ned,-
noe som tyder på at den må ha holdt oppe en enorm inngangsbue.
Jeg er veldig spent, for vi visste at det var noe under Nyuserre.
Vi vet ikke om det bare er en annen byggefase av det samme tempelet,-
eller et nytt bygg. En så stor entré-
tyder på at dette er en ny bygning.
Så hvorfor ikke et av de manglende soltemplene?
Hvis et forsvunnet soltempel ligger under Nyuserres soltempel,-
så blir det et stort øyeblikk for både Max og Mohameds karrierer.
Jeg er gira og også forvirret.
Og litt frustrert også. For det jeg gjerne skulle gjort nå,-
var å demontere Nyuserres steingolv-
og grave ned til neste nivå, der jeg kan finne resten av konstruksjonen.
For å bevise at det store leirsteinsbygget-
er et av de myteomspunne, forsvunne soltemplene til pyramidekongene,-
trenger de flere funn.
På Giza-platået-
prøver egyptologen Steve Harvey å nå et mystisk, andre kammer-
i hjertet av Kufus store pyramide.
Dette var vanskelig.
Han leter etter ledetråder til den gåtefulle kongens liv og død.
Dypt inne i pyramiden blir tunnelene smalere og mer forræderske.
Hva skjedde nå?
Lyset er borte! Strømmen gikk visst.
Mangelen på lys er en fare i en eldgammel tunnel full av hull.
Ekkoet og mørket-
forsterker virkelig følelsen av å være i en skjult grav.
I enden av en tunnel på drøyt 90x90 cm finner Steve det andre kammeret.
Det er usedvanlig.
Det er et enormt tak i dette hvelvet.
Man føler nesten vekten av millioner av tonn stein over her.
Akkurat som Kufus gravkammer-
var dette rommet helt tomt da arkeologene fant det.
I en nisje antas det at det sto en stor statue som rommet Kufus sjel.
Den nisjen var også tom.
Men da arkeologer undersøkte de godt polerte veggene,-
oppdaget de små, hemmelige ganger som førte ut av kammeret.
Disse er virkelig interessante. Litt mystiske trekk.
De går helt opp til pyramidens ytre og peker opp mot himmelen.
Så det mest sannsynlige er at de har en slags symbolsk forbindelse-
med nattehimmelen og stjernene.
Oldtidens egyptere var ivrige astronomer.
De studerte bevegelsene på nattehimmelen svært nøye.
Prestene høyaktet særlig to sterke stjerner som alltid sto i nord,-
og som fordi de alltid var der, ble forbundet med evig liv.
Kufu justerte inn pyramiden etter disse stjernene-
i troen på at det var der gudene bodde.
Gangene kan ha vært bygd for at sjelen hans skulle nå himmelen-
for å bli forent med de evige stjernene og bli en gud.
Faraos siste gåte forvirrer fremdeles arkeologene.
Han etterlot seg ikke en eneste inskripsjon om livet sitt.
De verken pyntet dem med bilder eller skrev hieroglyfer på dem.
Det er et valg de tok. Og vi må tenke over hvorfor.
Den største pyramidekongen etterlot seg bare monumentet sitt.
Planen hans var å legge livet bak seg og bli guddommelig i døden.
De svakere pyramidekongene som kom senere, ville ha mer.
De trengte gudenes makt mens de ennå levde.
I Abu Ghurab graver Max og Mohamed fram en stor leirsteinsbygning-
under grunnmuren til farao Nyuserres soltempel.
Det kan være ei lita trapp oppover...
Hvis det er et av fire sagnomsuste, forsvunne soltempler,-
kan det forklare hvordan svekkede pyramidekonger beholdt makten-
da statusen deres begynte å avta.
Men han trenger beviser på at bygningen var hellig.
I det nordøstre hjørnet av leirsteinskonstruksjonen-
gjør arbeidene et forbløffende funn.
Dette er en enorm samling av ølkrus som vi fant på muren.
På den muren som omgir den eldre leirsteinsbygningen. Perfekt bevart.
De børster forsiktig keramikken for å frigjøre krusene fra jorden.
Den er tung...
...og hel. Og full av leire.
Antikkens prester brukte krus fulle av leire som rituelle offergaver.
Dette kan være beviset på at dette bygget var et hellig tempel.
Var de plassert her?
Jeg tror de var plassert her. Og veldig omhyggelig lagt ned.
Det kan tolkes som at de viste respekt for den tidligere bygningen.
Det er sjeldent å finne én offergave i grunnmuren på så gamle bygninger.
Og dette er en enorm samling.
Hver gang vi fjerner et fullt krus, finner vi enda et til.
De er avgjørende for Max.
De viser at leirsteinsbygningen var et religiøst sted.
Dette er en veldig spennende stund.
Jeg er ganske sikker på at dette er et tidligere soltempel-
som Nyuserre bygde sitt eget, nye soltempel oppå.
Ved å bygge oppå tempelet til en tidligere konge,-
gjorde Nyuserre sitt eget soltempel enda helligere.
Max' flere tiår lange leting har endelig båret frukter.
Dere må tenke på at da vi kom hit for noen år siden,-
så var hele området dekt. Ingenting var synlig.
Og nå har jeg mange beviser på at det vi graver ut her,-
er et av de forsvunne soltemplene.
Det er en enorm oppdagelse og åpner et nytt kapittel-
i historien om pyramidealderens konger.
Faraoene som kom etter Kufu,-
var bleke skygger av mannen som bygde den store pyramiden.
Men uansett hvilken konge som bygde dette nyoppdagede soltemplet,-
så gjorde han noe Kufu ikke gjorde:
Han sørget for at han ble tilbedt som solgudens avkom mens han levde.
Pyramiden hans var kanskje ikke så stor som Kufus,-
men han gjorde krav på makten til en levende gud med soltemplet sitt.
I steinbruddet ved Gebel el-Silsila søker Maria og John en ny sfinks-
som er lik den statuen de avdekket i forrige sesong.
De prøver å forstå båndet mellom Gizas myteomspunne pyramidekonger-
og de faraoene som hersket tusen år senere.
Sfinksen er enerådende som et symbol på makt.
Og når jeg ser på sfinksen,-
så kan jeg stille meg i sandalene til håndverkeren som meislet den fram.
Han gjorde det av kjærlighet til faraoen.
Johns lag fjerner steinmassene under en søyle som er hogd ut i bruddet.
Vi skal rydde dette området og grave oss videre nedover i sanden.
Haugen av utgravningsjord inneholder oldtidens sand.
For John tyder det på at haugen kan skjule et funn. Kanskje en sfinks.
Når sanden blåser inn med vind som kommer nordfra, som i dag,-
og så støter på noe, bygger den seg stadig mer opp. Som her.
De treffer noe like etter at de har avdekket sanden under steinmassene.
Det er alltid sanden!
Man kan regne med å finne noe overalt hvor det har bygd seg opp sand.
Laget arbeider seg forsiktig rundt steinbiten.
Det kan være en sfinks eller en dyrebar del av et annet monument.
Man må være tålmodig som arkeolog.
Vi forhaster oss ikke. Det er ikke et kappløp med premie til førstemann.
Ikke det?
Vi skynder oss å lære. Kunnskapene er nøkkelen.
I feltlaben nær nekropolen i Abusir har Miroslavs dataprogram-
gjort skriften fra embetsmannens grav skarpere.
Inskripsjonene bør kunne gi navnet og titlene gravens eier hadde.
Hvis han spilte den samme rollen som den kloke Ka-Irsu,-
så kan det bevise at denne ikke var unik.
Og at andre konger i pyramidetiden også hadde betrodde embetsmenn-
som skulle sørge for at de beholdt folkets troskap.
Det er et veldig godt resultat. Vi har to veldig viktige titler for eieren,-
og vi har hele navnet hans. Så vi kan gratulere oss selv.
Vi har vært veldig heldige. Vi har hele historien.
I det gamle Egypt betydde det å ha en tittel at man hadde makt.
Og iblant tilgang til farao.
Inskripsjonen har først en rar tittel: "Mannen med den vidunderlige armen."
Vi forstår hva det står der, men har ingen anelse om hva det betyr.
Så kommer enda en viktig tittel som viser rangen.
"Den eneste vennen" eller "den enslige vennen" til kongen.
Og så navnet på personen i graven. Det er "Ka-Ires".
"Ka-Ires".
For Miroslav er det en kombinasjon som har stor betydning.
Graveieren var ikke bare en av pyramidekongens nære fortrolige.
Navnet hans har tilsvarende form som vismannen Ka-Irsus navn,-
hvis lærer om troskap mot farao varte i tusen år.
Miroslav tror at eieren av graven må være en direkte etterkommer.
I så fall kan Ka-Ires ha hatt samme rolle ved hoffet,-
å spre ryktet om faraos makt.
Det er en sjelden mulighet til virkelig å få kontakt med noen-
som ble høyaktet i flere århundrer.
Nå har vi funnet minst to generasjoner av den berømte vismannen.
Det er litt av en bragd.
Faraoene som kom etter Kufu, hadde kanskje ikke hans rikdom.
Men de fant på måter for å styrke den skjøre makten sin.
De lot embetsmenn fremme lojalitet og framstilte seg som levende guder.
Så hvilken arv etterlot de til faraoene tusen år senere?
Ved Gebel el-Silsila, noen få meter fra en uferdig sfinksstatue,-
har Maria og Johns jakt på flere nedgravde monumenter-
avdekket en stein som er tildekt av sand som har blåst mot den.
De håper at den avslører ledetråder til arven etter pyramidekongene.
Sand er alltid et godt tegn.
De flate kantene og skarpe hjørnene viser at det ikke er en sfinks til.
Men det kan være noe enda bedre.
Her er det hieroglyfer.
En stein med inskripsjoner kan røpe mer om den faraoen-
som fikk hogd ut sfinksen i dette steinbruddet.
- Dette er fantastisk! - Se på det der!
Blokka har inngraveringer og må være en manglende del av et monument-
som John og Maria har prøvd å sette sammen i nesten et tiår.
En helligdom tilegnet faraoen av Det nye riket som eide steinbruddet:
Amenhotep den tredje.
Dette er virkelig vakkert.
Vi har arbeidet med monumentet i mange år.
Så det er gripende å finne en sånn bit.
Dette er kronen på verket.
Det gjør det verdt bryet. Svetten, tårene og problemene.
Da laget begynner å rydde opp etter fem timers graving i sola,-
begynner Maria og John å analysere funnet sitt.
Med eller uten sfinks så har dette virkelig gjort meg lykkelig.
Det står: "Den store guden", og så står det "sønn av Ra".
Det er et tydelig uttrykk for at Amenhotep den tredje-
var en levende gud.
Helligdommen sto over Amenhoteps steinbrudd-
og forkynte at han var solgudens avkom.
Akkurat som senere pyramidekonger skulle gjøre for å redde stillingen-
som enerådende herskere.
Ved å hevde at han er den store guden, sønn av solskiva Ra,-
følger Amenhotep den tredje en tradisjon-
som går helt tilbake til de store pyramidebyggerne.
- Det er fantastisk. - Dette er en stor bit av puslespillet.
Dette er historie. Vidunderlig.
Ved å hogge ut sfinkser og inngravere monumenter-
med påstander om guddommelig makt,-
knyttet Amenhotep den tredje seg selv til forgjengerne sine,-
som påsto at de var levende guder: pyramidekongene.
Hver sesong trekker arkeologer de gamle faraoene enda lenger ut-
fra historiens skygger. Gåtefulle skikkelser med en makt-
som ikke var grunnlagt på tvang, men på hengivenhet.
Embetsmennene fremmet lojalitet med lærer som ga gjenlyd i århundrer.
Og templene hjalp dem med å hevde at de var solgudens etterkommere.
Men det varte ikke evig.
Fem hundre år etter at de første pyramidene ble bygd,-
falt pyramidetidens sivilisasjon sammen.
Da Egypt reiste seg igjen,-
sto pyramidekongenes utrolige monument fremdeles der.
Ideene deres overlevde.
Og arven etter dem inspirerte faraoer tusen år senere.
Tekst: Tor Hundstad