Dybt begravet ligger en gammel egyptisk grav -
fra Ramses den Stores tid.
Den tilmurede indgang har ligget uberørt i næsten 3000 år -
indtil nu.
Kan vi komme ind?
Åh gud.
Det er mørkt.
Den ser meget dyb ud.
Det, der afsløres, overrasker selv den mest erfarne arkæolog.
Smukt. Hold da op.
Ramses 2. kendt som Ramses den Store -
var en af oldtidens mægtigste og mest succesrige regenter.
Han regerede i 66 år, udvidede Egyptens territorium -
og byggede flere monumenter og templer end nogen anden farao.
Hvordan blev han så mægtig en konge -
og skabte et eftermæle, der holdt i tre årtusinder?
I dag er der i hele Egypten -
arkæologer, der finder spor fra hans liv og fra hans tjenere -
i forsøget på at afdække hemmeligheden bag Ramses' magt.
De fleste egyptere så aldrig Ramses den Store i kød og blod -
men han var afbilledet overalt.
For at undersøge hvordan Ramses gjorde sig synlig i hele imperiet -
rejser den amerikanske hieroglyfekspert Colleen Darnell -
til en af hans mest imponerende bedrifter: Templet i Karnak.
Størrelsen på det her tempel er simpelthen overvældende.
Det er et af de mest imponerende steder i verden.
Man kan se alle tallene og højden og antallet af søjler.
Jeg elsker især farven på loftet.
Man skal stå her for virkelig at kunne værdsætte dets pragt.
Da Ramses kom til magten -
var Karnak allerede et kolossalt tempelkompleks -
med en hellig sø større end syv olympiske swimmingpools.
Et tempel, kaldet Amun-Ra Templet -
var stort nok til at kunne rumme ti gotiske katedraler.
Men Ramses ville have mere -
så han færdiggjorde et mesterværk, hans far påbegyndte:
En enorm bygning, hvis tag hvilede på søjler. En stor hypostyl-hal.
Det er en af de største religiøse bygninger nogensinde.
Så hvad kan dette hellige tempel afsløre -
om hvad der gjorde Ramses til en så mægtig og mindeværdig leder?
Omkring 30 forskellige faraoer var med til at bygge Karnak -
og lavede ændringer i mere end 1500 år.
Men skriften på tempelvæggen fortæller en anden historie.
Der er ét navn, jeg ser mere end nogen andre. Det er Ramses.
Det her er Ramses 2.'s kartouche.
Den går igen på den her søjle og på den her.
Stort set hver eneste søjle i den her side af hypostyl-hallen -
har adskillige eksempler på Ramses 2.'s navn.
Hundrede fireogtredive søjler tårner 20 meter op.
Nye analyser viser, at de alle har inskriptioner med Ramses' navn -
og med historier fra hans liv.
Han nøjedes ikke med at bygge templets mest ikoniske rum.
Han sørgede for, at alle vidste det.
Men mange af Egyptens konger byggede store monumenter.
Colleen undersøger, hvad der ellers gjorde Ramses' regime så specielt.
Tegn på hans imponerende bedrifter er udhugget i tempelmurene.
Den her mur er utrolig.
Den er fyldt med Ramses 2.'s militære sejre.
Vi ser ham kæmpe i en stridsvogn, han tager sine fanger med -
og overrækker dem til guden Amun, guddommen i Karnak-templet.
Herovre slår han fjender fra alle fire verdenshjørner.
Han ønskede virkelig at blive kendt som en krigerfarao.
Som ung prins fulgte Ramses med sin far, Seti 1. -
på felttog og fik både leder- og krigserfaring.
Han blev konge som teenager og fik kommandoen over militæret -
en hær på 100.000 mænd.
Han førte dem selv til slagmarken mod hittitterne ved Kadesh -
og vendte hjem som proklameret sejrherre.
Hans felttog fortsatte under hele hans lange regeringstid -
hvor han udvidede og styrkede det egyptiske styre -
og skaffede sig et omdømme som en mægtig krigerkonge.
Det her er en utrolig scene. Vi ser Ramses i stridsvognen -
og han trækker en fjende af hans stridsvogn -
og skal til at gennembore ham med spyddet.
Det foregår alt sammen uden for den syriske by -
så det viser, at Ramses udvider Egyptens territorium.
Ramses viser, ligesom andre faraoer, sine militære sejre på tempelmurene -
fordi det var en måde at vise Egyptens triumf, og at orden sejrer -
over kaos, som repræsenteres af de fremmede.
Billederne her tyder på, sammenholdt med andre beviser -
at Ramses faktisk kæmpede side om side med sine mænd -
ulig mange andre faraoer, som nok pralede, men aldrig kæmpede.
Hans mod og taktiske færdigheder var centrale for hans magtvælde -
men er der mere ved Ramses' styre end blot militær magt?
I Deir al-Bahri ved Luxor -
hvor Ramses begravede mange adelsmænd i El-Assasifs grave -
leder arkæologen Fathi Yaseen en udgravning dybt under sandet.
Han vil undersøge, hvorfor de valgte lige dette sted som gravplads -
og hvad det kan afsløre om Ramses' lange regeringstid.
Vi har mange templer og tusindvis af grave her.
Fathi leder ikke kun denne udgravning.
Han har ansvar for alle udgravninger på Luxors vestbred -
og har haft det i 30 år.
Født og opvokset lige nord for Luxor -
var hans barnedrøm at arbejde inden for egyptologi.
Mit job er meget travlt, men det er spændende arbejde.
Hvorfor? Fordi vi måske finder noget, der kan tilføre viden -
til egyptologien. Flere oplysninger om oldtidshistorien.
Placeringen af disse grave er usædvanlig og mystisk.
På vestbredden begravede eliten oftest deres døde på klippesider -
så folk skulle se op til dem, selv i døden.
Men her ved El-Assasif er gravene på dalens bund.
Hvorfor vælge det her område? Hvorfor lægge gravene her?
Hvad er betydningen af det her område?
Sidste år fandt Fathi og hans hold en adeligs smukke kartonnage.
Han tror, det er toppen af isbjerget -
og mener, der ligger en vigtig uopdaget grav i nærheden.
Den kan indeholde uvurderlige skatte og inskriptioner med oplysninger -
om gravens ejer, som måske kan forklare gravens sære placering.
Med start fra en mur af soltørrede mursten -
afslører Fathis udgravninger konturen af en enorm grav.
Nu må holdet finde gravens underjordiske indgang.
Det er spændende for os at se indgangen og det bagved den.
Arbejderne fjerner omhyggeligt murbrokkerne på jordniveau.
Vi arbejder i næsten 40 grader. Det er varmt.
Trods den ekstreme varme -
arbejder de hurtigt for at afdække en 20 meter lang gang -
men har ingen idé om, hvor dyb den er.
Det kan tage uger at nå fundamentet og gravens underjordiske indgang.
Vi koncentrerer os om at identificere det bag murbrokkerne.
Det er et spændende øjeblik for os.
Fathi og hans hold skal flytte mange tons sand -
men de holder skarpt øje med spor skjult i støvet.
Noget af en ushabti. Det er et godt tegn. Det betyder -
vi arbejder det rigtige sted for at finde gravens indgang.
På Saqqara-gravpladsen i udkanten af Cairo -
foran verden ældste pyramide er arkæologen Ola El Aguizy -
i færd med at undersøge grave tilhørende Ramses' generaler.
Jeg elsker virkelig mit arbejde.
For at regere et voksende imperium skal man bruge loyale soldater -
og Ola vil vide, hvordan Ramses belønnede dem, der støttede ham.
Hele området er en familiebegravelse. Det er tydeligt, at de er beslægtede.
Det er et sandt puzzlespil.
Ola blev arkæolog for 50 år siden via sin kærlighed til hieroglyffer.
Hun har brugt de sidste 15 år på at undersøge de her gamle grave.
Oftest med det samme pålidelige hold arbejdere.
Hver dag bliver vi overraskede her. Vi finder hele tiden noget nyt.
Den her sæson udgraver Ola en imponerende tempelgrav.
Den tilhører en general ved navn Iwrkhy.
Iwrkhy var en meget vigtig general i Ramses 2.'s hær.
Derfor er jeg så opsat på udgravningen af hans grav i år.
Arkæologer mener, at Iwrkhy og hans familie kom fra Syrien -
og rejste til Egypten for at få et bedre liv.
Iwrkhy blev hurtigt accepteret i det egyptiske samfund -
og tjente som general for Ramses' far Seti 1. -
og senere som højre hånd for Ramses.
Han kæmpede ved faraoens side og anførte hæren.
Iwrkhy blev begravet i en stor grav i traditionelt, egyptisk design.
Så hvordan belønnede Ramses dem, der bidrog mest til hans succes?
For at finde ud af det gennemsøger Olas hold området syd for pladsen -
i håbet om at afsløre mere om Ramses' generaler -
og den mystiske fremmede Iwrkhy -
som Ramses stolede nok på til at lade ham anføre hæren.
På udgravningen bliver Olas hårde arbejde til sidst belønnet.
Da holdet udgraver Iwrkhys grav -
finder de en skakt hugget otte meter ned i stenene.
Den fører til et lille forkammer hvorfra en ny skakt går 12 m ned -
til det, der må være Iwrkhys gravkammer.
Graven er tom uden tegn på gravgods, kister eller mumier.
Men holdet finder noget meget lovende længere oppe.
Væggen i det første forkammer er blevet muret til i oldtiden.
Hvad kan der være bag den?
Jeg må kende hver eneste del af graven og også om der er senere begravelser.
Jeg har brug for at vide det.
I dag vil Ola gå ind i forkammeret for første gang.
For at komme derind skal hun ned i en faretruende 8 meter dyb skakt -
på den gammeldags facon med et hånddrevet træhejsespil.
Prøv at se, hvor stærke de er.
Arbejderne må forsigtigt sænke hende ned i en spand.
Jeg er vant til det og kan lide det.
Ola sænkes langsomt ned i den mørke skakt til en uudforsket grav.
Hvis noget går galt med hejsespillet kan hun falde ned og blive dræbt.
Fantastisk!
Graven tilhører en af Ramses' øverste generaler ved navn Iwrkhy.
Ola vil undersøge, hvordan denne fremmede blev øverstbefalende.
Hun tror, det kan afsløre, hvordan generalerne hjalp Ramses -
til at blive den mægtigste farao, og hvordan de blev belønnet for det.
Hun håber at få adgang til en ny del af graven for første gang i 3000 år.
Men indgangen er blokeret.
Ola tror, man efterlod stenene for at understøtte loftet.
Hendes hold må fjerne dem forsigtigt.
Det oldgamle loft over dem kan nemt styrte sammen.
Kan vi komme ind?
Med et lille stykke ryddet kan Ola endelig kigge ind.
Åh gud.
Der er en masse gange herinde. Det er en labyrint.
Den ser meget, meget dyb ud.
Bag muren er der en grav.
Den er større end først antaget og fuld af murbrokker.
En potentiel guldgrube af genstande, som kan afsløre vigtige detaljer -
om general Iwrkhy.
Jeg holder øje med begravede skatte. Jeg tror, jeg finder meget derinde.
Men der er bælgmørkt, og der kan være farlige skakte under sandet.
De henter lygten i den anden skakt, så vi kan tage den med os ind.
Det er min assistent Nadar.
Han tjekker lige, fordi det er første gang.
Han sikrer, at det er ufarligt for os at gå ind.
Okay? Er det sikkert?
Så, nu går jeg ind.
Indenfor finder Ola et imponerende antal begravelseskrukker i alabast.
De indeholder mumificeret mad og vin til den afdøde i efterlivet.
Det er fantastisk. Det fortæller, at det er en rig begravelse.
Ja, vis mig den.
Flere tunneller fører væk fra hovedkammeret.
Prøv at se ind. Der er en gang mere her.
Det er ikke bare en grav.
Det er en katakombe med et halvt dusin forbundne grave.
Kom, kom.
Årtiets fund.
Hold da op.
Rester af et skelet med kranie.
Åh gud.
I Luxors Deir al-Bahri ved el-Assasif-gravpladsen -
udgraver Fathi en 20 meter lang indgangskorridor til en gammel grav.
Området er spækket med grave for Ramses' adelsmænd -
og Fathi vil se, hvad de afslører om Ramses' regeringstid som farao.
Fathi håber at afsløre mysteriet om -
hvorfor gravenes ejere valgte stedet her på dalens bund.
De er nu nået tre meter under jorden for enden af korridoren.
Da han leder efter gravens indgang, finder han spor i murbrokkerne.
Det her potteskår er pænt. Vi sender det hen til konservatorerne.
Mens Fathis hold nærmer sig, det, de håber, er gravens indgang -
finder de begravelsesskatte, som beviser, de er på rette vej.
Det er en ushabti.
Den repræsenterer en mand, der står sådan her.
De gamle egyptere troede, at de små figurer kaldet ushabtier -
ville blive levende og tjene gravens beboer i efterlivet.
Den her er rigtig fin.
Efterhånden som holdet graver ændres brokkerne til glat, hvid sandsten.
Toppen af gravens indgangsdør.
Det er et stort øjeblik for os.
Fathi håber, at graven indeholder spor såsom inskriptioner -
der kan afsløre, hvorfor man valgte at placere gravene så lavt -
når de fleste af elitens grave er i klipperne rundt om gravpladsen.
Holdet må arbejde hurtigt i varmen for at fjerne stenene fra indgangen.
Det er meget varmt.
I denne lavtliggende dal -
kan temperaturen nå helt op på 50 grader.
Heldigvis for Fathi, er der ikke langt igen.
Vi når frem til indgangen for første gang.
Vi er meget stolte nu.
Da de første sandsten er fjernet, kan Fathi endelig kigge ind.
I Luxors Karnak-tempel -
leder Colleen efter spor, der kan forklare Ramses' magt.
Ramses var en stor kriger, som kæmpede i mange felttog -
og udvidede Egyptens territorium mod øst og syd.
Men tempelvæggene antyder, at der er andre grunde til hans magt.
Det her er et exceptionelt dokument. Det er selve teksten til en traktat.
På den her 3300 år gamle væg er der 38 linjer med hieroglyffer -
der detaljeret fremlægger verdens første fredstraktat.
Et hidtil uset løfte om en alliance mellem Ramses og hittitterne.
Utroligt at se teksten til en traktat. To stormagter underskrev det her.
Egypten på den ene side og hittitterne på den anden.
Det beviser, at Ramses ikke bare udkæmpede krige. Han endte dem også.
Med freden fik Egypten fremgang, og Ramses blev rigere og mægtigere.
Den siger, at hittitterne og egypterne ikke kunne angribe hinanden -
og ved angreb fra en tredje part kom de hinanden til undsætning.
Den egyptisk-hittittiske traktat, eller Kadesh-traktaten -
betød, at Ramses endelig kunne ende sin 20-års krig mod hittitterne.
Krige er dyre, så ved at opnå fred -
kunne Ramses sørge for stabilitet og velstand i sin regeringstid.
Det lod Ramses fokusere på velstand og at bygge templer og monumenter -
der hyldede hans store bedrifter.
Mange faraoer, inklusive Ramses, brugte propaganda -
men med fredstraktaten er der tale om ægte aftaler med en fremmed konge.
Det viser, at Ramses ville vise alle, at han var en stor diplomat.
Ramses påviste, at han var den ultimative konge -
og det var ikke et tilfælde, at han forkyndte dette i Karnak.
Jeg tror, at Ramses viser fredstraktaten her i Karnak -
netop som en kontrast til sine militære bedrifter.
Han gør, det der kræves for at opretholde ro og orden.
Ramses var en krigerkonge og en diplomat -
der regerede i en periode med usædvanlig fred og velstand.
Men det forklarer ikke, at han blev så magtfuld -
at vi stadig nævner hans navn her 3000 år senere.
På det historiske Egyptiske Museum i Cairo -
undersøger arkæologen Simon Connor og konservatoren Eid Mertah -
Ramses ikoniske, kolossalstatuer -
for at finde ud af, hvordan han udøvede sin magt gennem propaganda.
Her er Ramses, og også her.
Ramses byggede tusindvis af statuer og placerede dem strategisk i riget.
De fleste er nu på museer, og cirka 90 af dem er her i Cairo.
Nogle af dem er aldrig blevet nærstuderet.
At kunne røre dem og være få centimeter fra ansigterne -
det er ret følelsesladet.
Simon og Eid tror, at statuerne kan skjule hemmeligheder helt åbenlyst.
Ved at studere statuernes detaljer -
håber de at opdage, hvordan Ramses brugte dem til at øge sin magt.
Kolossalstatuer af faraoer var et almindeligt syn i Egypten.
Templer, byer og paladser blev bevogtet af de enorme granitfigurer.
Skulptører arbejdede på dem i månedsvis med stenredskaber -
forfinede detaljerne med kobbermejsler -
og pudsede dem til sidst helt glatte med sand.
Men for de gamle egyptere var de mere end blot kunstværker.
De var magiske avatarer, der forbandt faraoen med undersåtterne.
Når faraoens navn var indgraveret -
var statuen aktiveret og besad faraoens sjæl.
Holdet får straks øje på nogle overraskende tegn på -
at denne Ramses-statue blev ændret, efter den var blevet udhugget.
Her kan vi se tegnene på, at den er rettet til.
Man kan se det rundt om ørerne, og under øjenbrynene og øjnene.
Her er munden blevet ændret. Mundvigene er hugget ud.
Ørerne er blevet ændret.
Der er meget tydelig tegn på tilretninger eller nye udskæringer.
Selv om navnet på statuen er Ramses 2. -
kunne den så være startet som en anden?
For at finde ud af det, må Simon og Eid sammenligne detaljerne -
med en original og uændret Ramses-statue.
Uden for Egyptisk Museum i Cairo -
får Simon og Eid øje på en imponerende granitstatue.
De leder efter tegn på, at det er en ægte statue af Ramses den Store.
Den måde kongen holder to standarter, begyndte med Ramses.
Den her statue blev tydeligvis lavet under hans styre til ham selv.
Statuen ser ud som om, den kigger direkte på dem.
Øjnene kigger nedad.
Ramses så på sit folk.
Ulig tidligere faraoer, hvis statuer så mod horisonten -
brugte Ramses sine statuer til at få forbindelse til sit folk.
Den direkte øjenkontakt er effektivt til at indgyde ærefrygt.
Simon og Eid går ind igen for at sammenligne deres fund -
med den tilsyneladende ændrede Ramses-statue.
Den har ganske vist Ramses' synsfelt.
Skulptørerne går under øjet. De hugger til på øjenlåget.
Idéen var at lave et tungt øjenlåg.
Øjenlåget og det nedadvendte blik er en senere ændring.
Der findes en uændret version af samme statue på et andet museum.
Den viser tydeligt, at øjnene ville have set ligeud, da den blev lavet.
Simon og Eid opdager flere beviser.
Her ser vi tegn på ændringer af øjenbrynenes træk -
nok til at danne øjenbrynenes buer.
Her ville skulptøren have den her del til at rage frem.
Selv kobraen på kronen blev ændret til at ligne Ramses 2.'s slange.
Slangen skulle have den her dobbeltløkke på hver side af krogen -
så når statuer skal Ramificeres -
skal vi lave de her små kendetegn.
Det er et vægtigt bevis på, at Ramses ændrede statuen.
Statuen var ikke Ramses' først, men tilhørte en anden konge.
Så hvis det ikke er Ramses'. hvis er det så?
Der er en vekslen mellem en tyk stribe og to tynde.
En tyk, to tynde, en tyk, to tynde.
De detaljer er typiske for det 12. dynasti, så 600 år før Ramses' regime.
De kan ikke sige nøjagtigt, hvem statuen oprindeligt var til -
men det er klart bevis på, at Ramses ændrede ældre statuer -
for hurtigt at forkynde sin magt i hele Egypten.
Planen var at udvælge særlige statuer -
smukke, store statuer af ansete forfædre, og re-personificere dem.
Ramses efterlod bevidst spor af de tidligere konger i statuerne.
Han var ikke ude på at stjæle deres identitet.
Han brugte omdømmet fra de mest hæderkronede forfædre -
til at udøve og øge sin magt.
De havde udstråling og anseelse -
og tanken var at vise, at de var fortid, og han var det nye.
Nye beviser røber, at næsten en fjerdedel af Ramses' statuer -
oprindeligt tilhørte andre faraoer.
Ramses tilhuggede dem blot, og gjorde krav på dem som sine egne.
Men videre undersøgelser af nogle er statuerne er svært -
på grund af gamle påførte skader.
To ting mangler mest. Hovedet på uræusen og her næsen.
Den er fuldstændig væk, meget omhyggeligt hugget af.
Så statuen er ødelagt. Det er 90 % af de egyptiske statuer.
De er alle sammen bevidst hugget af.
Ramses brugte statuerne som magiske avatarer i hele riget -
men da han ikke længere regerede, skulle hans statuer deaktiveres.
Man fjerner magien fra objektet ved at dræbe det.
Fjern næsen og fjern urænus -
og han er ikke virkelig mere. Han er bare en stor sten.
Ramses statuer hjælper til at danne et billede af hans styre -
og af hvordan han brugte dem til at blive oldtidens mægtigste farao.
I Luxors Deir al-Bahri -
på en enorm gravplads fuld af Ramses' adels grave -
er Fathi tæt på en ny opdagelse.
En uåbnet grav skjult i årtusinder under ørkensandet.
Her er det øverste af døren.
Det er mørkt, fyldt med murbrokker.
Fathi tror, han kan finde svar på, hvorfor man valgte det her sted -
og få oplysninger om Ramses' fremgangsrige regeringstid.
Han er nødt til at komme indenfor, men murbrokkerne blokerer indgangen.
Vi kan ikke se dekorationer derinde. Der er for mange brokker.
Vi må ned til bunden af døren, før vi kan komme ind.
Vi må følge brokkernes placering, lag for lag.
Der er mindst to meter endnu.
I dagevis slæber holdet tonsvis af sand og jord i stegende hede.
Men endelig har de afdækket hele indgangen.
Jeg har ventet en måned på det her, så det er et meget specielt øjeblik.
Nu kan jeg komme ind.
Her er en stor grav fuld af murbrokker.
Loftet er i dårlig forfatning.
I Luxors Deir al-Bahri på en gravplads for Ramses' adel -
træder Fathi ind i en ny grav for første gang.
Han vil vide, hvorfor eliten valgte det lavtliggende sted til gravene -
og hvad det kan afsløre om Ramses' regeringstid.
Han ser efter inskriptioner, men gravens vægge er bare.
Jeg kan ikke se nogen inskription.
Nu må han omhyggeligt gennemsøge murbrokkerne -
for at finde andre spor, der kan forklare -
hvorfor Ramses' den Stores adel valgte at blive begravet her.
Her er noget lertøj og nogle kurve.
Den er meget smuk. Det er usædvanligt at finde en hel krukke.
Forhåbentligt kan lertøjet -
gøre os klogere på, hvorfor gravejeren placerede sin grav her.
Jeg kan også se noget andet.
Det ligner en fin kurv. Og den er i god stand.
De gamle genstande er velbevarede, men de bliver nedbrudt i fri luft.
Fathi giver dem til konservatorerne til yderligere undersøgelser.
Han bruger luft for at sikre, der ikke er mere støv inden i den.
Han forstærker den, så vi kan åbne den.
Kurven og krukken er i så god stand -
at det er usandsynligt, at de lå ved den afdøde i kammeret.
De var snarere familiens ofringer placeret ved gravens indgang -
som en del af en gammel fest, der var særegen for dette område.
Måske til Den Skønne Dalfest.
Kurven kunne bruges til mad eller frugt.
Hvert år ved første nymåne i maj -
samledes folk ved Karnak-templet med ofringer som mad og blomster.
De sejlede i procession bag en båd med et billede af guden Amun -
og krydsede Nilen til vestbredden, de dødes land.
Processionen passerede kongernes templer -
og ankom så til Hatshepsuts tempel.
Familier forlod optoget for at besøge deres slægtninges grave -
hvor de ofrede mad og blomster og festede hele natten med den døde.
Fathis fund tyder på, at adelen, inklusive Ramses den Stores -
valgte at blive begravet her -
på grund af den fortrinlige placering til Den Skønne Dalfest.
De her grave har været sidste stop, inden optoget endte -
ved Hatshepsut-templet, så en god beliggenhed for ofringer.
Hvis deres grav er her, betyder det, de får flere ofringer -
flere blomster, mere mad og drikke.
Den afdøde vil nyde og glæde sig til Den Skønne Dalfest.
Jeg er meget glad, for nu ved vi, hvorfor de valgte det her område.
Ramses 66 år lange regeringstid var utroligt fremgangsrig -
så han havde råd til at være gavmild.
Han fortsætter Den Skønne Dalfest -
samt utallige andre fester.
Han organiserer sågar en årlig 24-dages fest -
som gør ham populær i befolkningen og øger hans magt.
Det har været en vellykket udgravning for Fathi og holdet -
og de håber, det blot er starten på deres opdagelser her.
Vi fortsætter arbejdet i resten af graven.
I Saqqara -
udforsker Ola et skjult kammer i graven tilhørende en -
af Ramses militære øverstbefalende, general Iwrkhy.
Hun håber at afsløre, hvordan generalerne hjalp ham til magten -
og hvordan han belønnede dem til gengæld.
Men graven er et virvar af artefakter begravet af brokker -
med skeletter spredt overalt.
Det er tydeligt tegn på, at graven blev plyndret for årtusinder siden.
Ola begynder med de genstande, som røverne har efterladt.
Det er ét stort puzzlespil.
Nogle gange finder man mange skår af samme krukke og kan samle dem.
Særligt én krukke skiller sig ud.
Se her. Det er en krone med horn og en solskive her.
Det er en gud, måske Hathor.
Den smukke krukke viser Hathor, kærlighedens gudinde -
der antager en kos skikkelse. Men ingen oplysninger om Iwrkhy.
Olas blik falder på noget andet, der ligger skjult i brokkerne.
Smukt. Hold da op.
Ola har gjort en stor opdagelse.
Hun søger svar på, hvordan Ramses' generaler hjalp ham til magten -
og hvordan han belønnede dem til gengæld.
Det er første gang, vi finder noget så tydeligt.
Det er hovedet til en af kanopekrukkerne.
Den er smuk. Man kan se parykken, ørerne.
Hovedet til kanopekrukken er en del af gravgodset -
begravet med Ramses' øverste general, Iwrkhy.
De indeholder mumiens vitale organer -
så de kan leve igen og genbruge organerne i efterlivet.
Så smuk.
Og kinden er så glat.
Det er som at finde en skat. Også fordi -
den er en indikator for mange andre ting.
Hvis disse smukke genstande tilhører Iwrkhy -
beviser det, at han og hans familie blev rigt belønnet af Ramses 2.
Alabast var et værdifuldt materiale, der var eftertragtet af guderne.
Hvis det var Iwrkhys, beviser det, at hans begravelse var luksuriøs.
Det er et sjældent fund, men der gemmer sig flere skatte.
Der dukker en stenblok op her. Lad os se.
Skjult under sandet i årtusinder er en blok dækket af inskriptioner.
De knæler alle på jorden og græder og sørger.
Smukke udskæringer på blokkens underside -
viser ulykkelige begravelsesgængere opslugte af sorg.
Det er en religiøs scene. Den skildrer begravelsesritualerne.
Det er ikke hver dag, vi finder noget så stort.
Vi kan ikke finde navnet på ejeren.
Den skal ind til magasinet og undersøges af specialisterne.
Hvis de kan finde navnet på gravejeren i inskriptionerne -
kan stenblokken bevise, at Ramses' generaler, som Iwrkhy -
var så vigtige, at de fik overdådige begravelser -
som en del af Egyptens overklasse.
Vi vil finde mange vigtige ting, der kan give oplysninger om Iwrkhy.
Men Ola kan hverken se Iwrkhys navn eller andres endnu.
Hun må finde mere af blokken for at stykke deres navne sammen.
Der er stadig meget arbejde at gøre, men det er lovende.
Men jeg siger måske, jeg skal ud, inden det falder sammen over os.
Med så mange fund i graven og så mange rum, der skal udgraves -
er det her blot begyndelsen for Ola.
Det er en del af puzzlespillet, og det er en del af spændingen.
Ved hver blok vi finder, forventer vi at finde noget vigtigt.
Fantastisk, fantastisk, fantastisk.
Tre gange fantastisk.
I Sydegypten undersøger Colleen Ramses den Stores efterdømme.
Hun vil forstå, hvordan han blev den mægtigste farao i Egypten -
og hvorfor vi stadig kender hans navn 3000 år efter hans død.
Det her er Nassersøen. Jeg er ved Egyptens sydlige grænse -
og blot kilometer oppe ad floden ligger Sudan.
Men det her er det gamle Nubien.
Her opretholdt Ramses' hære og hans bureaukrati -
kontrollen over oldtidens Egyptens altafgørende guldressourcer.
Ramses og andre faraoer købte store mængder guld fra Nubien.
Kontrollen over dette område lod Ramses handle med resten af Afrika -
og over Det Røde Hav med Asien -
og det er her, han valgte at bygge et af sine mest imponerende templer.
Abu Simbel.
Utroligt.
Lige meget hvor tit jeg ser det her monument -
bliver jeg overvældet over, hvor enormt det er.
De fire kolossalstatuer af Ramses ser ud over Nilen.
Man har kunnet se dem på stor afstand -
som et budskab om Ramses' guddommelige autoritet.
Her i oldtidens Nubien -
ville Ramses have alle til at vide, at han var konge over imperiet her.
Inden for templets mure er der talrige skrifter om Ramses' styre.
Templet er simpelthen fyldt med Ramses' militære sejre.
Der er slag over alt.
Men i et sidekammer -
får Colleen øje på noget mere interessant end militær propaganda.
Det er sådan et besynderligt billede.
Ramses ofrer to krukker vand -
og der er et offerbord foran med to frugtkurve -
fuldendt med olivenblomster, og nedenunder ligger to brød.
Det er den slags offergaver, konger ville tilbyde guder -
og Ramses' kroningsnavn -
angiver den Gud, som kongen tilbeder.
Det er ikke kongen, der ofrer til en tilfældig gud -
men til sit eget guddommelige selv.
Det her er kongen Ramses, der ofrer til guden Ramses.
Det betød, at templet her var et sted, hvor Ramses kunne blive tilbedt -
i de kommende generationer.
I sin regeringstid øgede Ramses sin magt gennem militære triumfer -
og ved til slut at sikre freden -
men det er ved at gøre sig selv til en gud -
at han sikrer sit eftermæle som Ramses den Store.
Alle faraoer guddommeliggør sig selv, før de dør -
men Ramses den Store gjorde det større og bedre.
Han byggede større templer og forkyndte sin guddommelige ret -
flere gange end nogen anden.
Abu Simpel og Karnak-templet er blandt verdens største vidundere.
At få dit navn gentaget gjorde dig udødelig i efterlivet.
Ni andre faraoer blev kaldt Ramses, og vi gentager stadig hans navn i dag.
Han lever i sandhed for evigt.
Hver sæson afdækker de vedvarende udgravninger nye beviser på -
hvad der gjorde Ramses til den mægtigste og mest succesrige farao.
Hundredvis af templer og monumenter viser hans talent for propaganda.
Statuerne han lavede om, forbandt ham til Egyptens berømte regenter.
Han var en stor kriger, men var også en strålende diplomat.
Han holdt dyre begravelser for dem, der var loyale over for ham -
og hans overdådige fester viser, at han delte ud af velstanden.
Han var i sandhed den største af alle Egyptens konger.
Tekster: Rikke Heller Bylov