‫- סדרה מוגבלת מקורית של NETFLIX -‬
‫איך הלך?‬
‫אגילר מת.‬
‫אבל אין זכר למאט או לאוליביה.‬
‫איפה בדיוק נמצא ההאנגר שממנו אגילר הגיע?‬
‫ליד הנמל.‬
‫רק רגע, אשלח לך את המיקום.‬
‫שלחתי.‬
‫כשגיארדו מצא אותך, חשבתי לחפש אותך.‬
‫ראיתי תמונות שלך, של החיים החדשים שלך.‬
‫אני נשבעת שממש שמחתי.‬
‫באמת.‬
‫ואז התחלתי לחשוב שלא אכפת לך ממה שקרה לי.‬
‫זה לא נכון, קימי.‬
‫נתתי לכולם לזיין אותי ולהרביץ לי.‬
‫חשבתי שלא מגיע לי לחיות כי נתתי לך למות.‬
‫אבל האמת שהגיע לי רק קצת כבוד.‬
‫קצת אהבה.‬
‫הגיע לי לדעת את האמת.‬
‫לא ידעתי…‬
‫לא יכולתי, קימי.‬
‫חשבתי על זה בכל יום מזוין בחיי.‬
‫אבל לא יכולתי. לחפש אותך היה מסכן את אמה.‬
‫גם אם היא הסגירה אותי, לא יכולתי…‬
‫אמה לא בגדה בך.‬
‫אמה מתה כשהגנה עלייך.‬
‫אז איך מצאת אותי?‬
‫גיארדו אמר שיש לו מקור אנונימי.‬
‫אבל הוא לא אמר מי זה.‬
‫אמה הייתה נאמנה לך עד הסוף.‬
‫אני הייתי נוהגת כמוהה.‬
‫את חושבת שלא הייתי שותקת בשביל אמה‬ ‫אם היית מבקשת ממני?‬
‫מתי הפסקת לבטוח בי?‬
‫זה לא היה העניין.‬
‫לא היית מי שאת אילולא אני.‬
‫וככה את גומלת לי?‬
‫אפילו לא גרמת לי להרגיש ראויה להסבר…‬
‫או להתנצלות.‬
‫קימי, בבקשה תסלחי לי.‬
‫תסלחי לי. לא ידעתי מה לעשות.‬
‫הם כאן.‬
‫מי?‬
‫מי כאן?‬
‫קימי, מי זה?‬
‫מי כאן?‬
‫קימי.‬
‫אוליביה.‬
‫מאט!‬
‫מותק, מה קורה פה, לעזאזל?‬
‫תוציאי אותי!‬
‫היי, תוציאי אותי מכאן.‬ ‫תוציאי אותי, לעזאזל!‬
‫תפתחי את הדלת!‬
‫אם תגעי בה, אני נשבע שאהרוג אותך.‬
‫היא שוב קנדנס.‬ ‫-לא מעניין אותי!‬
‫תני לי לצאת, לעזאזל!‬
‫אני נשבע שאהרוג אותך! תני לי לצאת!‬
‫מותק, אל תקשיבי לה.‬
‫מותק, לא!‬
‫אוליביה!‬
‫יקירתי!‬
‫לא! יקירתי, תסתכלי עליי, בבקשה!‬
‫אני מצטערת, מתוקה.‬
‫אבל כדי שתביני, אני צריכה שתזכרי.‬
‫אל תקשיבי לה, אוליביה.‬
‫וכדי שתזכרי,‬
‫את צריכה לדעת‬ ‫מה חוויתי שוב ושוב במשך כל השנים.‬
‫שוב ושוב.‬
‫ולאף אחד לא היה אכפת, אפילו לא לך.‬
‫תוציאי אותי מפה, לעזאזל!‬
‫תוציאי אותי!‬
‫תסתכלי עליי!‬
‫לא!‬ ‫-תסתכלי עליי!‬
‫אוליביה, יהיה בסדר. תסתכלי עליי.‬
‫תמשיכי להסתכל עליי.‬
‫אל תיגעו בה! לא!‬
‫בבקשה.‬
‫תמשיכי להסתכל עליי.‬
‫תסתכלי עליי!‬
‫אוליביה! תסתכלי עליי!‬
‫תסתכלי עליי, מותק.‬
‫אני כאן.‬
‫אוליביה, תסתכלי עליי!‬
‫תסתכלי עליי!‬
‫לא!‬
‫אל תיגעו בה!‬
‫לא!‬
‫בני זונות! לא! אוליביה!‬
‫תסתכלי עליי!‬
‫אוליביה. תני לי לצאת!‬
‫תוציאו אותה! תוציאו אותה משם!‬
‫תוציאו אותה!‬
‫תוציאו אותה משם!‬ ‫-תכסו את היציאות!‬
‫אוליביה!‬
‫על הרצפה! תעצרו!‬ ‫-אוליביה!‬
‫תעצרו, משטרה! על הרצפה!‬
‫זרקי את הנשק.‬
‫זרקי את האקדח.‬
‫מותק.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫אני כאן.‬
‫על הרצפה!‬ ‫-תרד על הרצפה, לעזאזל!‬
‫על הברכיים!‬
‫זרקי אותו.‬
‫זה נגמר.‬
‫זרקי אותו.‬
‫זה נגמר.‬
‫זרקי את האקדח.‬
‫זרקי אותו!‬
‫תוריד את המסכה שלו.‬ ‫-מי אתה?‬
‫תעצור!‬
‫זרקי אותו או שאירה.‬
‫זרקי אותו.‬
‫זרקי את האקדח.‬
‫לא, אוליביה!‬
‫אוליביה…‬
‫מותק.‬
‫תזמינו אמבולנס. אמבולנס! תתקשרו עכשיו!‬
‫על מה את מסתכלת, לעזאזל? עופי מכאן!‬
‫בבקשה…‬
‫אני מצטער.‬
‫תסלחי לי.‬
‫תסלחי לי. הכול יהיה בסדר.‬
‫הכול יהיה בסדר, את שומעת אותי?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫בבקשה.‬
‫…בעקבות מבצע משטרתי במרבייה.‬
‫ייתכן שהמעצר קשור לתיק עבר‬ ‫הקשור לזנות של ילדות‬
‫שנחקר על ידי השוטרים תאו אגילר וברונו סוטו‬
‫מהיחידה לפשעים מיוחדים,‬
‫שאיבדו את חייהם בשעות האחרונות.‬
‫לפי המקורות,‬
‫השוטרים ניסו לתפוס את השוטר בדימוס,‬ ‫רודריגו גיארדו,‬
‫ואת הסרסור לשעבר, איבאי סאז,‬
‫שגם שניהם מתו בנסיבות אלימות.‬
‫לפי הסברה, הם איבדו את חייהם‬
‫במקרי רצח מתוך נקמה הקשורים לתיק הזנות.‬
‫מרטינה דיאז, בעלת קשר ישיר לכולם,‬
‫היא כעת החשודה העיקרת במקרי הרצח,‬
‫לאחר שנחשד כי בוצעו‬ ‫על ידי מתאו וידאל ואוליביה קוסטה,‬
‫שכעת נחשבים חפים מפשע.‬
‫- בית הכלא מאס רקאסנס‬ ‫12 שנים קודם לכן -‬
‫רציתי להתנצל.‬
‫לא התכוונתי להרוג את הבן שלכם.‬
‫זאת הייתה תאונה.‬
‫אני מבטיח.‬
‫הכאב שאתם מרגישים…‬
‫ששלושתנו מרגישים,‬
‫הייתי עושה הכול כדי שהוא ייעלם, אני נשבע.‬
‫אבל אני לא יכול לשנות את מה שקרה.‬ ‫אני לא יכול.‬
‫אני רק יכול…‬
‫ללמוד לחיות עם זה‬
‫ולקוות שיום אחד אוכל לפצות אתכם.‬
‫לפצות אותנו?‬
‫איך תעשה את זה?‬
‫הייתי מחליף את חיי‬ ‫תמורת חיי בנכם אילו יכולתי.‬
‫אז תעשה את זה.‬
‫תירה בעצמך ותניח לנו.‬
‫היית אומרת את זה אם הבן שלך היה בנעליי?‬
‫הוא לא היה עושה משהו כה אכזרי.‬
‫גם הוא דחף. זו הייתה תאונה.‬ ‫דני יכול היה להיות כאן.‬
‫אל תעז לומר את שמו.‬ ‫-תירגע.‬
‫הוא לא היה חלאה כמוך.‬ ‫אל תעז להשוות את עצמך אליו.‬
‫הוא לא מת בתאונה. אתה הרגת אותו, ממזר.‬
‫אתה הרגת אותו, ממזר!‬
‫תירגע, לעזאזל!‬
‫או שתצטרכו לעזוב.‬
‫סליחה.‬
‫תסלח לו.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫לי? אנדרס.‬ ‫-אנדרס.‬
‫יש לך ילדים, אנדרס?‬
‫ילדה.‬ ‫-ילדה.‬
‫תגיד לי משהו.‬
‫אם החלאה הזה היה גורם לך לבוא‬
‫ומאכיל אותך שקרים אחרי שהרג את בתך,‬
‫מה היית עושה?‬
‫אני רק עושה את עבודתי.‬
‫זו עבודה מחורבנת.‬
‫חיימה.‬ ‫-נמאס לי. קדימה.‬
‫בואי נלך!‬
‫בואי נלך.‬ ‫-לא התכוונתי לפגוע בבן שלכם.‬
‫בבקשה, תאמיני לי. מעולם לא.‬
‫מעולם לא התכוונתי לפגוע בו. אני מבטיח.‬
‫קדימה.‬
‫קוראים לך חיימה ורה.‬
‫ואתה שנאת את מתאו וידאל‬
‫מאז שהוא לקח את הבן שלך ממך.‬
‫באותו לילה, צלצול הטלפון‬
‫הרגיש כמו סכין שדקרה אותך עמוק בנשמתך.‬
‫אתה רופא.‬
‫אתה יודע כמה כאב הגוף האנושי יכול לספוג.‬
‫אבל מעולם לא היית מדמיין שהפצע הזה‬
‫יכאב יותר מכל אחד אחר.‬
‫דני!‬
‫או שלכאב יהיה שם פרטי‬
‫ושם משפחה.‬
‫מהר מאוד אתה מגלה שכאב‬
‫הוא כמו חיית פרא.‬
‫או שמאלפים אותו,‬
‫או שהוא אוכל אותך.‬
‫ואתה נותן לו לאכול אותך.‬
‫כי הבן שלך לא סתם נלקח,‬
‫גזר דינך גרוע בהרבה.‬
‫כל הזיכרונות האלה הופכים לרוחות רפאים‬
‫שירדפו אותך לשארית חייך.‬
‫אתה סומך על כך‬ ‫שאת הריק העצום ימלא עונש הוגן.‬
‫מתאו וידאל ריברה,‬
‫אני גוזר עליך ארבע שנים בכלא‬ ‫על גרימת מוות ברשלנות.‬
‫אבל הרוצח של בנך מקבל רק ארבע שנים.‬
‫העונש המרבי לא מספיק לך.‬
‫ומעתה והלאה,‬
‫שום דבר לא יספיק.‬
‫הזמן היחיד שבו אתה מאושר‬
‫הוא כשהסבל שלו דומה לך.‬
‫אבל לפתע, החיים נותנים לו משהו‬
‫שלעולם לא יהיה לך.‬
‫הזדמנות נוספת.‬
‫הרוצח של בנך יוצא מהכלא‬
‫ונולד מחדש.‬
‫ואתה מבין שרוחות הרפאים האלה‬
‫לעולם לא יפסיקו לרדוף אותך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫עוד פעם אחת.‬
‫הכול בסדר.‬
‫פצע הירי לא השפיע על כלום.‬
‫מצאתי את הדופק.‬
‫תרצו לשמוע?‬ ‫-כן.‬
‫בבקשה.‬
‫ברכותיי, אימא ואבא.‬
‫זהו. זאת הייתה אזעקת שווא.‬
‫תייבשי את עצמך עם זה.‬
‫אני אחזור לבדיקה הגינקולוגית.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫מה קרה?‬
‫מאט.‬
‫סיפרנו זה לזו הכול, נכון?‬
‫כמובן.‬
‫למה את שואלת?‬
‫בחור שהיה איתך בכלא‬ ‫אמר בטלוויזיה שהרגת אדם בפנים.‬
‫אני צריכה לדעת.‬
‫זה נכון?‬ ‫-לא, לא הרגתי.‬
‫אני לא מבין למה…‬ ‫-תסלח לי.‬
‫אוליביה, תסתכלי עליי.‬ ‫-תסלח לי.‬
‫לא יכולתי להוציא את זה מהראש.‬
‫תקשיבי.‬
‫את חייבת להאמין לי.‬
‫בסדר?‬
‫סליחה, אבל בנים לא מורשים פה.‬
‫וידאל הוא לא אותו אדם שהוא היה לפני שנים.‬ ‫הכלא יכול להפוך אותך למנוול.‬
‫מהיום שהוא הגיע, רומרו תמיד התעסק איתו.‬
‫עכשיו הוא מת.‬
‫- אסיר מאשים את וידאל -‬
‫הם אומרים שזאת הייתה תאונה. זה לא נכון.‬ ‫ידענו שהם רצו לפגוע אחד בשני.‬
‫הם מטייחים את זה.‬
‫אבל אנחנו יודעים שזה היה וידאל.‬
‫אמה התאבדה.‬
‫היא העדיפה מוות על פני בגידה בחברה שלה.‬
‫מה לגבי הכסף?‬ ‫איפה ה־50,000 אירו שאוליביה שילמה?‬
‫אני לא יודעת על זה כלום.‬
‫היא אומרת שהיא נתנה אותם לגיארדו וסאז,‬ ‫ותדפיס הבנק מאשר את זה.‬
‫לא יודעת, אולי הם רימו אותה.‬
‫הם היו עלוקות.‬
‫עלוקות מתות לא יכולות לאשר או להכחיש‬ ‫את מה שאת אומרת.‬
‫אין לזה שום קשר אליי.‬
‫רק רציתי שקנדנס תספר לי את האמת,‬ ‫פנים אל פנים. זה הכול.‬
‫רוצה לדעת מה אני חושבת?‬
‫גרמת לגיארדו וסאז לרמות את אוליביה,‬
‫ואז הרגת אותם ושמרת את הכסף.‬
‫לא הרגתי אף אחד.‬
‫- מאגר טביעות אצבע – שחזור -‬
‫הלו?‬
‫שלחתי לך את טביעות האצבע של מרטינה דיאז.‬
‫אני אמסגר אותן.‬ ‫בלי משהו להשוות אליו, הן לא מועילות לי.‬
‫עדיין אין לך את הטביעות של גיארדו?‬
‫הטביעה החלקית הייתה שחוקה.‬ ‫אני עושה כמיטב יכולתי.‬
‫אתקשר אחר כך.‬
‫איפה הן?‬
‫הקלטות.‬
‫הן היו אצל אגילר,‬ ‫אבל מחלקת זיהוי פלילי לא מצאה אותן.‬
‫קולונל פרייטו.‬
‫נעים להכיר.‬
‫נו…?‬
‫את מאשימה אותי במשהו?‬
‫אם כן, את יכולה לדווח עליי.‬ ‫הם ייקחו ממך הצהרה בחוץ.‬
‫את לא מבינה איזה נזק‬ ‫הקלטות יכולות לעשות בידיים הלא נכונות.‬
‫אני לגמרי מסכימה איתך.‬
‫עלינו לשאול את עצמנו מהן הידיים הנכונות.‬
‫מה אתה רוצה, לעזאזל? אמרתי שאתקשר אליך.‬
‫מה? לא, סליחה.‬
‫כן, זאת אני.‬
‫- אוליביה קוסטה -‬
‫מותו של אניבל לדסמה לא היה רצח.‬
‫זה היה גזר דין מוות.‬
‫סוף הולם למי שהקדיש את חייו‬
‫להרס של אחרים.‬
‫אז אני אומרת זאת בגאווה:‬
‫אני הרגתי את פרא האדם הזה. יריתי בו.‬
‫זרקתי אותו לים, וקיללתי את זכרו לנצח.‬
‫"אל תאשימו אף אחד חוץ ממני."‬
‫הגופה נמצאה באותו אזור שבו זרקתן אותה.‬
‫הם מוצאים הרבה גופות של מהגרים‬ ‫שמתו כשחצו את המצר שם,‬
‫אבל זאת הייתה שם במשך שנים.‬
‫רישומי השיניים מאשרים שזה אניבל.‬
‫תקשיבי, אם המכתב הזה אמיתי,‬ ‫אז אין לך מה לדאוג.‬
‫אז אפשר להפסיק לדאוג?‬
‫ייבחנו את מאט בקפדנות‬ ‫בגלל התיק הפלילי שלו,‬
‫ולך יעשו קצת צרות בגלל מותו של השוטר סוטו,‬
‫אבל התובע המחוזי יהיה בצד שלכם.‬
‫הנתיחה והבליסטיקה יעשו את השאר‬
‫כשהקלטות ישוחררו.‬
‫התיק ייצא משליטת האס־סי־יו.‬
‫איפה הקלטות?‬
‫במקום בטוח.‬
‫לא אוכל להסתכן‬ ‫בכך שהן ייכנסו לשרשרת הראיות.‬
‫אולי יהיה עדיף אם הן ייעלמו.‬
‫כדי שהן לא יוכלו להזיק יותר.‬
‫מה עדיף?‬ ‫להשיג צדק או לוודא שאף אחד לא יסבול?‬
‫לא יודעת.‬
‫אל תדאגי.‬
‫דבר אחד אחרון.‬
‫מרטינה דיאז רוצה לראות אותך.‬
‫היא אומרת שהיא יודעת איפה בתך גרה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫אני אהיה בחוץ.‬
‫אני יודעת שלא היית באה‬ ‫אם הייתה לך דרך אחרת למצוא את הבת שלך.‬
‫איפה היא?‬
‫היא בסדר. היא לא חולה.‬
‫המצאתי את זה כדי לוודא שתבואי.‬
‫אני יודעת שאני לא בעמדה לבקש‬ ‫שהדברים יהיו שונים בינינו.‬
‫אבל כשראיתי אותך על הרצפה…‬
‫מנסה להציל אותי…‬
‫חשבתי שאולי באמת תמותי בגללי,‬
‫ואני נשבעת שהלב שלי החסיר פעימה.‬
‫אני רק רוצה לבקש ממך דבר אחד.‬
‫מה את רוצה?‬
‫שתסלחי לי.‬
‫אני יכולה להבין שפחדת…‬
‫ושרק רצית לשרוד.‬
‫ולא חשבת שזה יעלה לך‬ ‫במחיר כל כך גבוה, בנטישה שלי.‬
‫לא ידעתי מה עוד לעשות, קימי.‬
‫אני יודעת. הכול קרה כל כך מהר.‬
‫וחשבנו שזאת הייתה הדרך היחידה לצאת משם.‬
‫לא עבר יום אחד מבלי שהתחרטתי על זה.‬
‫הלוואי שיכולתי לעשות משהו עכשיו.‬
‫את יכולה.‬
‫תספרי לה על דודתה קימי.‬
‫תודה.‬
‫ברוכים הבאים לנמל התעופה של מלאגה,‬ ‫קוסטה דל סול.‬
‫לנוחיותכם,‬ ‫נמליץ שתשאירו את המזוודות לידכם.‬
‫כעת מתבצעת עלייה למטוס לטיסה 1545 לבילבאו.‬
‫נוסעי הטיסה, אנא גשו לשער בי־18.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫הינה.‬
‫לא בטוח שזה רעיון טוב.‬
‫את תהיי מעולה, ואני אהיה לצידך.‬
‫מה שלא יקרה, אני אהיה איתך.‬
‫אני יודעת, אבל…‬
‫מה אם היא התביישה כשהיא גילתה מי אני?‬
‫ומה אם…?‬
‫מה אם היא רוצה רק להגיד לי בפנים‬ ‫כמה כאב גרמתי לה?‬
‫אני לא יודעת‬ ‫איך אוכל להביט לה בעיניים אם אני לא…‬
‫אוליביה, תסתכלי עליי.‬
‫היי, תסתכלי עליי.‬
‫את יכולה. היא באה לחפש אותך.‬
‫הבת שלך רוצה לפגוש אותך.‬
‫אני לא יכולה להגיע כשאני נראית ככה.‬
‫בואי לכאן.‬
‫לורנה אורטיז?‬ ‫-כן.‬
‫החבילה שחיכית לה.‬
‫ראשים עומדים לעוף.‬
‫אחרי זה, או שתהפכי לפקד,‬ ‫או שתישלחי לגרדום.‬
‫אולייטה ספג הרבה חרא בזמן שלא היית.‬
‫אם התיק לא היה נפתר,‬
‫את יודעת מי היה עף.‬
‫לכן אני רוצה לסגור אותו אחת ולתמיד.‬
‫הבוקר גילינו שמתאו וידאל ואשתו,‬ ‫אוליביה קוסטה, שוחררו.‬
‫זה מאשר את כך שהחשודה העיקרית ברצח‬
‫של השוטר בדימוס ממרבייה, רודריגו גיארדו,‬
‫והסרסור לשעבר, איבאי סאז,‬
‫היא מרטינה דיאז,‬
‫הידועה גם בזהויות קימי דייל ומג'יק.‬
‫נכון לעכשיו, איננו יודעים כלום…‬
‫אתה בסדר?‬
‫הם שחררו אותו.‬
‫הוא חזר לרחובות.‬
‫…סוכני היחידה לפשעים מיוחדים,‬ ‫תאו אגילר וברונו סוטו,‬
‫אשר נמצאו מתים בשעות האחרונות.‬
‫יש צו איסור פרסום על התיק,‬
‫אך ייתכן כי המוות שלהם קשור אליו.‬
‫סליחה, אני חושב שאת בתא הלא נכון.‬
‫אחיך יגיע אחר כך. אל תדאג, הוא מחכה בחוץ.‬
‫מי הילד שאיתו? אחיין שלך?‬
‫למה? מה קורה?‬
‫מצחיק איך שילדים משנים את חיים.‬
‫העתיד שלך לא קשור רק אליך,‬ ‫ואתה תעשה הכול כדי להגן עליהם.‬
‫נכון, רוברטו?‬
‫מי את?‬
‫חברה של מתאו וידאל.‬
‫אם תלך, לא תראה את משפחתך היום.‬
‫מה את רוצה?‬ ‫-את האמת.‬
‫החיים עבור אסיר‬ ‫שכל משפחתו מובטלת בטח לא קלים.‬
‫לקבל הרבה כסף‬ ‫כדי ללכלך על מתאו וידאל זה מובן.‬
‫אף אחד לא שילם לי כלום.‬
‫אז למה להגיד שמאט הרג מישהו בכלא‬ ‫בדיוק כשהמשטרה מחפשת אותו?‬
‫טוב, אף אחד לא שאל אותי לפני.‬
‫זה נראה מוכר?‬
‫שנדבר על איך שאחיך מתפרנס בזמן שהוא מובטל?‬
‫על הסחר שלו? הדרג שלו נמוך,‬
‫אך מספיק כדי שאחיין שלך‬ ‫יישאר בלי אבא או דוד.‬
‫תן לי מידע טוב,‬
‫כי אם אעזוב בידיים ריקות,‬ ‫אתה ואחיך תהיו חברים לתא.‬
‫פאסטור, תו לי חדשות טובות.‬
‫זה תלוי במה שאת רוצה לשמוע.‬ ‫סיימתי את השחזור.‬
‫הטביעות של מרטינה דיאז לא תואמות‬ ‫לאלה שעל האקדח שהרג את סאז וגיארדו.‬
‫ממש הייתי צריך להתאמץ עם הטביעה החלקית.‬
‫אז החשודה דוברת אמת?‬
‫זו לא הייתה היא.‬
‫כי יש לנו התאמה שונה.‬
‫זה הרוצח שלכם.‬
‫היא לא ראתה…‬
‫זה בטח לא קל.‬
‫אוליביה צריכה לפגוש את בתה.‬
‫זה בטח חורחה. ביקשתי שיבוא כדי שתיפגשו.‬
‫אני אפתח.‬
‫בסדר.‬
‫אפשר לדבר לרגע?‬
‫מה קורה?‬
‫אנחנו יודעים שמרטינה דיאז‬ ‫לא יכלה להרוג את גיארדו ואת סאז.‬
‫הטביעה המשוחזרת מכלי הרצח לא שלה.‬
‫אז?‬
‫כדאי שתבוא איתי.‬
‫השופט ופקד אולייטה רוצים לתחקר אותך.‬
‫מה אני, חשוד?‬
‫הטביעות שלך נמצאו על האקדח.‬
‫אני מבטיחה שתקבל הליך הוגן,‬ ‫אבל אני צריכה שתבוא איתי.‬
‫שוב מפלילים אותי.‬
‫לכן עליך להוכיח שאתה חף מפשע.‬
‫זה סיוט מזוין.‬
‫תקשיב…‬ ‫-לא, את תקשיבי. אני לא זז לשום מקום.‬
‫אם לא תבוא מרצונך,‬
‫לא אוכל למנוע מהם לעצור אותך מול משפחתך.‬
‫תמשיכו לשחק קצת.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו כבר נחזור, טוב?‬
‫טוב. תני לי לספר להם.‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫יש חדש?‬ ‫-כן, אבל הם לא אומרים מה.‬
‫אני נוסע לתחנה. אתקשר אלייך כשאגלה מה זה.‬
‫אני אבוא איתך.‬ ‫-זה בסדר. זה לא ייקח הרבה זמן.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן.‬
‫אקח את הז'קט והטלפון שלי.‬
‫זואי.‬ ‫-צדקת, מאט.‬
‫שילמו לארנדה דרך אחיו‬ ‫כדי לספר לעיתונות על הרצח של רומרו.‬
‫המשטרה כאן.‬ ‫הם חושבים שהרגתי את סאז וגיארדו.‬
‫לא ייתכן שזה צירוף מקרים.‬ ‫-זה לא.‬
‫חיימה ורה, אבא של דניאל. הוא שילם לארנדה.‬
‫הוא רוצה לדפוק אותך.‬
‫יש לך הוכחה?‬
‫איפה הוא?‬
‫הוא הלך להביא את הז'קט.‬ ‫חשבתי שהוא איתך.‬
‫מה קורה?‬
‫קרספו.‬ ‫-לורנה.‬
‫הוא נעלם.‬
‫התשלום לא ניתן לאיתור.‬
‫הוא שולם במזומן דרך אחיו של ארנדה.‬
‫חיימה ורה הקפיד לשמור על ידיו נקיות.‬
‫בלי הוכחה, אין לי כלום.‬
‫ארנדה מסר לי מידע,‬ ‫אבל הוא לא יודה בפני המשטרה.‬
‫תורידי אותי אצל חיימה וסעי.‬
‫אתה בטוח?‬
‫המשטרה החרימה אותו.‬
‫יש לך עוד אחד.‬
‫זו האפשרות היחידה, זואי.‬
‫מאט, למה אתה כאן?‬ ‫-איפה בעלך?‬
‫למעלה, למה?‬ ‫-תגידי לו לרדת, בבקשה.‬
‫אבל…‬
‫למה יש לך אקדח?‬
‫זה לא קשור אלייך.‬ ‫-מה לא קשור אליי?‬
‫תקשיבי…‬ ‫-זה חיימה ורה.‬
‫מתאו וידאל נמצא בבית שלי. יש לו אקדח.‬
‫תקשיבי, מה שלא יקרה, זה לא קשור אלייך.‬
‫מה לא קשור?‬
‫תסגרי את הדלת.‬
‫בסדר.‬
‫למה אתה בבית שלי?‬
‫אני יודע שזה היית אתה.‬ ‫אני לא יודע איך, אבל עשית את זה.‬
‫שילמת לבחור ההוא‬ ‫כדי להגיד את הדברים לעיתונות.‬
‫הסת את כולם נגדי, כמו במשפט,‬
‫ואתה רוצה שיאשימו אותי‬ ‫במוות של סאז וגיארדו.‬
‫מה הקשר שלו לזה?‬ ‫-לא יודע.‬
‫אבל אני נשבע שלא אעזוב עד שאגלה.‬ ‫-במה מדובר, חיימה?‬
‫התקשרתי למשטרה.‬
‫רד למטה.‬
‫רד למטה, לעזאזל!‬
‫בסדר, תודה.‬
‫זאת הייתה המפקדה.‬ ‫חיימה ורה דיווח שמתאו וידאל נמצא בבית שלו.‬
‫לווידאל יש אקדח‬ ‫והוא מחזיק אותו ואת אשתו כבני ערובה.‬
‫שלח את כל היחידות ומנהל משא ומתן.‬ ‫-לא, אני חייבת ללכת.‬
‫אורטיז,‬ ‫האינסטינקטים שלך לגבי אגילר היו נכונים,‬
‫אבל תראי את וידאל. למה הוא הפך?‬
‫הוא מחזיק שני בני ערובה‬ ‫כי הוא לא נעצר בזמן.‬
‫את נתת לו להתחמק.‬
‫אני מודה שטעיתי.‬ ‫אבל לשלוח מנהל משא ומתן זו טעות.‬
‫כרגע, מתאו וידאל לא סומך על אף אחד.‬
‫נראה שאפילו לא עלייך.‬ ‫-לפחות הוא ידבר איתי.‬
‫יש לך שעה להוציא אותו. ולא דקה אחת יותר.‬
‫אם לא תצליחי, נפעל בדרך שלי.‬
‫יצרתי קשר עם ארנדה.‬
‫השוטרת אורטיז נפגשה איתו.‬
‫ואז הוא הציע‬
‫לספר את הגרסה שלו לסיפור תמורת כסף.‬
‫לא, הוא שיקר כי שילמת לו.‬
‫לא. ארנדה אמר את מה שהוא חשב,‬
‫את מה שרובנו חושבים עליך.‬
‫אני פשוט ניצלתי את ההזדמנות.‬
‫זה פשע?‬
‫אני מודה באשמה. אתה יכול ללכת.‬
‫וסאז וגיארדו?‬
‫אין לי מושג.‬
‫הוא משקר לך.‬
‫בעלך לא מספר לך את האמת.‬
‫אני נשבע בקבר של דני‬ ‫שאני לא יודע מי החלאות האלה.‬
‫אני רוצה תשובה, עכשיו.‬
‫מאט, תוריד את האקדח.‬
‫סוניה, תקשיבי לי, הוא משקר.‬
‫טוב, אבל תוריד אותו.‬
‫בבקשה.‬
‫אל תחשוב לזוז.‬
‫אני נשבע שאם מישהו ינסה משהו,‬ ‫אני אעשה מה שאהיה חייב.‬
‫בסדר.‬
‫לא נתערב, אבל תגיד לי מה קורה.‬
‫חיימה ורה.‬
‫הוא עומד מאחורי כל זה.‬
‫זואי יכולה להוכיח שהוא שיחד את ארנדה‬ ‫כדי להגיד את זה עליי.‬
‫זה כלום לעומת מה שאתה עושה, מאט.‬
‫אין לי שום קשר למותם של סאז וגאלרדו.‬
‫את חייבת להאמין לי.‬
‫אם כך, אני מבטיחה שנוכיח את זה.‬
‫אבל כרגע, אני צריכה שתצא ותשתף פעולה.‬
‫בסדר?‬
‫מאט.‬
‫מאט, תישאר איתי.‬
‫תמשיך לדבר איתי.‬
‫מאט, תירגע. אני יכולה לעזור לך, טוב?‬
‫זין על זה.‬
‫ארבעים דקות. ואז ניכנס.‬
‫מה תעשה עכשיו?‬
‫אם תברח,‬
‫אתה תפסיד.‬
‫אם תסגיר את עצמך, אתה תפסיד.‬
‫אם תעשה לי משהו, אתה תפסיד.‬
‫מה שלא תעשה, אתה תפסיד.‬
‫ואני אנצח.‬
‫מה זאת אומרת, תנצח? במה תנצח, חיימה?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אנחנו הולכים.‬ ‫-חיימה?‬
‫שאלתי אותך במה תנצח.‬
‫בואי נלך, סוניה.‬
‫אתה לא זז לשום מקום.‬
‫אתה לא בעמדה לנהל משא ומתן.‬
‫אנחנו הולכים.‬
‫את באה או לא?‬
‫דחפתי את בנך כי רציתי לפגוע בו.‬
‫דחפתי הכי חזק שיכולתי‬ ‫כי לא הצלחתי לשלוט בכעס שלי.‬
‫כל מה שעשיתי‬ ‫כדי לדפוק את חייך היה כלום, חתיכת ממזר.‬
‫מגיע לך להירקב בכלא לשארית חייך.‬
‫ואני נשבע שדאגתי שזה יקרה.‬
‫מה עשית, חיימה?‬
‫לקחתי את מה שלא נתנו לנו.‬
‫צדק.‬
‫צדק?‬
‫קיבלת תשובה. מה עוד?‬
‫נו?‬ ‫-תספר לי הכול.‬
‫אני לא חייב לך הסבר.‬ ‫-אבל אתה חייב לי.‬
‫ואני נשבעת שאתה לא עוזב‬ ‫עד שתספר לי מה קרה.‬
‫לא שמעתם מה הוא אמר?‬
‫שמעתי מה אתה אמרת.‬
‫אתה לא מבין שהוא התגרה בך?‬
‫איך את יכולה להיות כה עיוורת?‬
‫גם אני לא יודעת, חיימה.‬ ‫אני לא יודעת איך יכולתי להיות כה עיוורת.‬
‫תקשיב,‬
‫השאיפות שלך לקחו ממני את הבן שלי,‬
‫ואני עדיין כאן.‬
‫אז תספר לי את האמת עכשיו.‬
‫אתה חייב לי את זה.‬
‫קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫לורנה.‬
‫אנחנו יכולים להיכנס גם דרך החנייה והמטבח.‬
‫בסדר.‬
‫אבל נחכה.‬
‫יש לנו רק 30 דקות.‬
‫יש חדש לגבי מאט?‬
‫מצאנו אותו, אבל אני צריכה שתקשיבי טוב.‬ ‫הוא עושה טעות, ורק את יכולה לעצור אותו.‬
‫תמהרי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אף אחד מאיתנו לא רוצה את המשטרה פה, נכון?‬
‫תיכנס.‬
‫חיימה, מה המשמעות של כל זה?‬
‫כשדני מת…‬
‫נהייתי אובססיבי לגביך.‬
‫הגעתי לשפל.‬
‫ניסיתי לשכוח ממך,‬
‫מדני, מהכאב,‬
‫מהכול.‬
‫נשבע שניסיתי, סוניה.‬
‫חשבתי שאצליח.‬
‫חשבתי שאוכל להיות כמוך.‬
‫אבל הכול הלך לעזאזל כשראיתי אותך שוב,‬
‫בבית החולים, עם כל העתיד שלך לפניך.‬
‫באותו רגע הבנתי‬
‫שהכאב שלי עדיין היה שם,‬
‫ושהוא הפך לסוג של שנאה‬
‫שלא יכולתי לשלוט בה.‬
‫יהיה להם תינוק.‬
‫לרגע אחד, חשבתי שניצחת.‬
‫אני נשבע, אבל משהו קרה.‬
‫אוליביה, אמרת שזה ההיריון הראשון שלך,‬
‫אבל הבדיקה שלי מצביעה על כך שילדת בעבר.‬
‫אני מעדיפה שנשמור את זה בינינו.‬ ‫אני רוצה לספר לו בעצמי.‬
‫גיליתי שאשתך משקרת לך.‬
‫וסוד הוא כמו גידול.‬
‫אם מבודדים אותו, הוא עשוי לא להזיק,‬
‫אבל אם הוא מתחיל להתפשט,‬
‫הוא עלול להיות קטלני.‬
‫וחיפשתי דרך לפגוע בך.‬
‫מהר מאוד גיליתי שאשתך עשתה דברים מוזרים.‬
‫היא פגשה את אותה אישה בגן החיות בכל שבוע.‬
‫ותמיד מאחורי הגב שלך.‬
‫ובמהרה,‬
‫הבנתי שהיא לא אישה רגילה.‬
‫גם לה היו סודות.‬
‫גברתי, אסור לך להיות פה. גברתי!‬
‫איפה הוא?‬
‫יש לו 15 דקות או שהם נכנסים.‬
‫- אוליביה -‬
‫תמשיך.‬
‫ידעתי שהמוות שלה לא היה תאונה.‬
‫אז החלטתי לחפור עמוק יותר.‬
‫ורק הרוצח של הנזירה יכול היה לעזור לי.‬
‫אפילו אם המשמעות הייתה לסכן את חיי.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫לא אכפת לי שהרגתם את הנזירה.‬
‫מה שאני רוצה לדעת זה למה.‬
‫הם חיפשו מישהי בשם‬
‫קנדנס רוסו.‬
‫אבל הם הגיעו למבוי סתום.‬
‫הנזירה לא בגדה בחברה שלה.‬
‫הם רק ידעו‬ ‫שהיא מסרה את התינוקת שלה לאימוץ.‬
‫וזה היה ברור‬
‫שקנדנס רוסו הזאת…‬
‫יכולה להיות רק אוליביה שלך.‬
‫אני רוצה לעשות עסקה.‬
‫אבל אסור לערב את קימי שלכם.‬
‫אמרתי לך שהוא רוצה כסף.‬
‫יהיה כסף,‬
‫אבל בשבילכם.‬
‫ולמה שתשלם לנו?‬
‫אני לא אשלם לכם.‬
‫היא תשלם.‬
‫טלפונים ישנים ובלתי ניתנים לאיתור.‬ ‫עכשיו תקשיבו לי היטב.‬
‫מי זה?‬
‫כן?‬ ‫-זאת אוליביה קוסטה?‬
‫כן, זאת אני.‬
‫אני מתקשר בשם הוריה של פאולה.‬
‫הבת שמסרת לאימוץ.‬
‫אתם תגידו לה את מה שתכננתם,‬
‫שלבת שלה יש מחלת כליות‬
‫חמורה מאוד,‬
‫ושרק היא יכולה להציל אותה.‬
‫עם הבדל קטן.‬
‫אתם תבקשו את כל החסכונות שלה‬
‫בתמורה לכך שתקשרו אותה‬ ‫עם ההורים המאמצים לכאורה.‬
‫- פאולה -‬
‫מה הזונה עשתה לך?‬ ‫-כלום.‬
‫זה בעלה שאת חייו אני רוצה להרוס.‬
‫אחרי שניקח את כל כספו,‬
‫אנחנו נהרוס את אהבתו‬
‫בכך שנגיד לו שאוליביה היקרה שלו‬ ‫לא הייתה נאמנה.‬
‫לשגע אדם זה קל.‬
‫קחו את כספו.‬
‫אז קחו את אהבתו.‬
‫ולבסוף, קחו את החופש שלו.‬
‫חיימה, מה עשית?‬
‫מאט.‬
‫זאת אני, אוליביה.‬
‫תקשיב לי, מותק, בבקשה.‬
‫אני יודעת שאתה עושה את זה‬ ‫כדי להוכיח שאתה חף מפשע,‬
‫ואני צריכה שתדע שאני מאמינה לך.‬
‫תמיד האמנתי לך.‬
‫כל המשטרה יכולה להגיד מה שהיא רוצה,‬
‫אבל אני יודעת שאתה לא רוצח.‬
‫אני רואה אותו. מחכה לפקודות.‬
‫קיבלתי.‬
‫מאט, תקשיב, אל תוכיח לאנשים האלה‬ ‫שחושבים שאתה פושע שהם צודקים.‬
‫אל תצא עד שתוכיח את מה שבאת לפה להוכיח.‬
‫שימו לב, אנחנו נכנסים. כולם לעמדות.‬
‫והכי חשוב, בלי ירי קטלני.‬
‫עוד לא ידוע מה הוא יעשה.‬
‫הייתי מספיק סבלני.‬
‫נתת לי שעה.‬
‫נשארו לי עשר דקות.‬
‫נכנסים בעוד עשר דקות. שכולם יהיו מוכנים.‬
‫איך סאז וגיארדו מתו?‬
‫דבר.‬
‫אתה מבין? זה מרגיש חשוד.‬
‫- נשלח לארבע שנים בכלא‬ ‫על גרימת מוות ברשלנות -‬
‫זה יצא מכלל שליטה.‬
‫סאז וגיארדו גילו מי אני ונהיו חמדנים.‬
‫מה יש?‬ ‫-אנחנו צריכים לדבר על מתאו וידאל.‬
‫בסדר.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫לנקות את הראש.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫חמש מאות אלף.‬
‫אמרתי לו שלעולם לא אכנע לסחיטה שלו,‬
‫אבל הוא איים עליי.‬
‫לא התכוונתי להרוג אותו.‬ ‫זאת הייתה תאונה.‬
‫אני לא יודע איך, אבל זה קרה.‬
‫הייתי מפוחד‬
‫ולא רציתי להיות מקושר לזה.‬
‫הייתי שבר כלי, סוניה.‬
‫הייתי לבד.‬
‫החלטתי לשים לזה סוף.‬
‫אני נשבע שכמעט עשיתי את זה, סוניה.‬
‫הייתי מוכן ללחוץ על ההדק.‬
‫אבל בראש שלי,‬
‫המשכתי לחשוב שזאת הייתה…‬
‫תאונה.‬
‫זאת הייתה תאונה.‬
‫ולא יכולתי לתת לו לנצח אותנו‬ ‫בגלל תאונה, סוניה.‬
‫אז לא יכולתי ללחוץ על ההדק.‬
‫אני לא יודעת כמה זמן ריחמתי על עצמי,‬ ‫אבל זה היה הרבה זמן.‬
‫עד שלפתע…‬
‫מישהו התקשר לנייד שקניתי‬ ‫כדי לדבר עם שני החלאות האלה.‬
‫כן?‬ ‫-זה סאז. תסתום את הפה.‬
‫אני יודע שגיארדו איתך. הוא לא עונה.‬
‫אנחנו צריכים לדבר. אני צריך הוראות.‬
‫המצב התחרבן.‬
‫החיים נתנו לי את ההזדמנות‬ ‫שלה חיכיתי במשך שנים רבות.‬
‫כל מה שהייתי צריך לעשות‬
‫היה ללכת לבית שלך‬ ‫ולראות אם המכונית שלך עדיין שם.‬
‫לא הייתה דרך חזרה.‬
‫הגיע הזמן, לעזאזל.‬
‫איפה גיארדו?‬
‫במכונית.‬
‫מה קרה?‬ ‫-מה קרה, לעזאזל?‬
‫קדימה.‬ ‫-מתאו וידאל המזדיין מצא אותנו.‬
‫הוא הופיע במלון המזוין.‬ ‫לא ידעתי למי להתקשר.‬
‫הוא בחיים?‬
‫כן.‬
‫טוב, נראה לי…‬
‫נראה לי שהוא בחיים.‬
‫ככה קיבלתי את ההזדמנות לקחת את החופש שלך.‬
‫הרגת אותם, חיימה?‬
‫לא.‬
‫הוא הרג אותם.‬
‫וזה מה שנגיד‬
‫כשנצא מכאן ביחד במצב של הלם.‬
‫דני היה מתבייש במה שעשית.‬
‫דני נתן לי את הכוח.‬
‫לא, חיימה.‬
‫לדני אין שום קשר לזה.‬
‫סוניה, המנוול הזה הרס את חיינו.‬
‫תראי למה הפכנו.‬
‫למה אתה הפכת, חיימה.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫באמת.‬
‫בוא נלך, מאט.‬
‫סליחה, חיימה.‬
‫לאן נראה לך שאתה הולך?‬
‫בואי נלך.‬ ‫-יש משהו שלא סיפרתי לך.‬
‫זה הייתי אני.‬
‫אני ניסיתי לגרום למוות שלך כשהיית בכלא.‬
‫אני שלחתי את האסיר להרוג אותך.‬
‫חשבתי שזה יהיה קל.‬
‫רק המחשבה על כך שתשלם על מה שעשית‬ ‫נתנה לי כוח.‬
‫אבל נכשלתי.‬
‫נכשלתי כי המעטתי בערכך.‬
‫שכחתי מהו הטבע האמיתי שלך.‬
‫שאתה רוצח.‬
‫זה הטבע האמיתי שלך.‬
‫זה הניע אותך להרוג את בני באותו לילה.‬
‫וזה הניע אותך להרוג את האסיר.‬
‫אתה רוצח.‬
‫-לא, מאט.‬
‫מאט, בבקשה. אל תעשה את זה.‬
‫תעשה את זה.‬
‫מאט, בבקשה.‬
‫דני, בני.‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫דני, תסתכל עליי.‬
‫תסתכל עליי, דני.‬
‫דני.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫אתה לא רוצח.‬
‫בני,‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫אתה לא חייב לעשות את זה, מאט.‬
‫תפסיק להאשים את עצמך.‬
‫קוראים לך מתאו וידאל.‬
‫מעולם לא דמיינת‬ ‫שאדם יכול להיוולד מחדש פעמיים.‬
‫אבל זה קרה לך.‬
‫הודות למחילה של אישה שאת נשמתה הרסת.‬
‫הודות לאהבה של אישה שעברה גיהינום.‬
‫והודות לכוחה של ההזדמנויות שנייה.‬
‫אלה שנותנים לנו לכפר על הטעויות שלנו…‬
‫ולעשות דברים קצת יותר טוב.‬
‫אתה תנצל את ההזדמנות השנייה שלך.‬
‫אתה תלמד להסתכל אל העתיד‬ ‫מבלי שהעבר יפגע בך,‬
‫ואתה תמצא דרך לרפא פצעים‬ ‫שחשבת שלעולם לא ייעלמו.‬
‫כדי למצוא הקלה,‬ ‫תצטרך לסלול נתיבים שמעולם לא דמיינת.‬
‫ולאט לאט, אתה תנתק קשרים אל עברך.‬
‫- משרד להשכרה -‬
‫אתה תחליט לעזור לאנשים שרוצים התחלה חדשה,‬
‫כמוך.‬
‫מה קורה, חוזה לואיס?‬
‫כדי שיוכלו לבנות מחדש גשרים‬ ‫מעל מכשולים שלאין להתגבר עליהם.‬
‫- חוזה אורטיז בארו‬ ‫1.11.1987 -‬
‫אתה תשאיר מאחור את כל מה שהיית,‬
‫ותחשוב על כל מה שאתה יכול להפוך להיות.‬
‫ואתה תחליט לאמץ את החיים החדשים בכל כוחך…‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫עד שסוף סוף תרגיש‬ ‫שיש לך את כל מה שאתה רוצה.‬
‫כל מה שעבורו נלחמת במשך שנים.‬
‫ואז תדע שאתה לא צריך שום דבר אחר‬ ‫כדי להיות מאושר.‬
‫טוב, אולי רק לקבור משהו בתוך הראש.‬
‫הגיע הזמן עכשיו.‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬