Cosplay handler om at udtrykke sin passion som fan...
...ofte ved brug af masker, hjelme, makeup, rekvisitter og kostumer,
og det er en forlængelse af ens interesse i en særlig karakter.
For at gøre dette designer cosplayere et kostume,
de syr det, de tager det på, de har de på...
...et offentligt sted, såsom en festival,
og så efterligner de karakteren, som de har en tilkobling til.
Man tager et kostume på og træder ind i en kæmpe sal,
og der er så mange mennesker, og nogen tager et billede af en.
Det er det øjeblik, hvor man tænker: "Det er her, jeg hører til."
Det er det, cosplay handler om.
EN MARVELPRODUKTION
"PÅ MED KOSTUMET!"
Folk udtrykker deres kærlighed til tegneserier på mange måder,
men jeg synes, cosplay er det reneste udtryk for at være fan,
fordi man bliver nødt til at være frygtløs.
Man gør sig selv meget sårbar...
Vært og kreativ producer Marvel New Media
...foran alle omkring sig ved at tage det kostume på
og vise alle, at man er kæmpefan.
Cosplay betyder "kostumeleg". Det er en sammensætning af to ord,
som blev skabt af en japansk journalist
ved navn Nobuyuki Takahashi i midt-80'erne.
Han fandt på udtrykket "cosplay",
og det er bare det, det betyder. Leg med kostumer.
Man har et kostume på til en festival. Du efterligner en karakter.
Du skal kende stillingerne, så du virkelig kan spille den karakter.
Tegneseriefestivaler begyndte i 1939.
Udklædningsfest - Fjerde World Science Fiction Convention (Pacificon)
Der var Worldcon i New York med omkring 200 mennesker.
Det var moderne cosplays fødested.
En kvinde ved navn Myrtle Douglas klædte sig ud i futuristiske kostumer.
Det blev efterhånden udbredt,
og så eksploderede det virkelig i start-70'erne.
San Diego-tegneseriefestival åbnede, som dengang hed Golden State-festivalen.
Marvel afholdt sin første festival i 1975 i New York.
For mig er New York Comic Con en særlig festival,
fordi den er i Marvels hjemby.
Marvel er der, superhelte hører hjemme.
Så når man er til New York Comic Con, er man ligesom i Marveluniverset.
Jeg ser på fankultur som en fælles oplevelse.
Cosplay har altid handlet om fællesskab og at samle mennesker,
og det er en fantastisk oplevelse,
når nogen får øje på ens kostume og siger:
"Det er sygt fedt, mand. Jeg er vild med det."
Man får sådan et dopamin-kick af: "Åh, wow, du ser mig.
Du forstår mig. Du forstår, hvad der er vigtigt for mig."
New York Comic Con er meget snart.
Jeg skal stadig forberede mig lidt. Det er kæmpe. Jeg har kun været der en gang.
Når man forbereder sig, skal man være klar på en bestemt dag,
så jeg er stresset over, at jeg skal nå at være færdig.
Så, Jasmine, det eneste, du mangler, er parykken?
-Ja. -Okay.
Du er sikker på, den ikke er i bagagen?
Jeg har helt klart brug for min mands hjælp.
Vi skal huske at have alting med.
Han er ærlig talt en stor støtte.
Makeuppen en klar. Jeg mangler stadig parykken.
Hvordan ser makeuppen ud?
Perfekt som altid.
Jeg ville ikke kunne færdiggøre kostumerne og have det godt mentalt uden ham.
Mange kostumer kan jeg ikke engang få på,
hvis ikke han hjælper mig.
Er det godt?
-Jeg skal lige se mig selv i spejlet. -Okay.
Når jeg hjælper til med dette, som er så vigtigt for hende...
Jasmines mand
...og som gør hende så glad, så gør det også mig glad.
-Du ser godt ud. -Jeg ser så høj ud.
Jeg ved det.
Jeg kan godt lide ikke at være mig selv i noget tid,
for det er kedeligt at være sig selv hver dag.
Det er sejt at kunne tage makeup på og parykker
og bare blive en anden.
CutiePieSensei er min onlinepersona. Hun er mig.
Det var mit brugernavn, da jeg 13 år, og så sad det bare fast.
Det var for sent at lave det om.
Nu har jeg 172.000 følgere på min Instagram.
Så tænkte jeg: "Pyt, det tager jeg. Det er mig nu."
Cosplay er sejt,
fordi uanset hvordan vi ser ud, højde, kropsform, race, hårfarve...
...kan man gøre, hvad man har lyst til.
Det er min måde at bruge min stemme og tale højt...
...og spille stærke karakterer...
...som er anderledes end mit virkelige jeg.
Jeg prøver at se...
Jeg ser så akavet ud. Jeg leder efter et, hvor jeg ikke ser akavet ud,
Jeg kan godt lide dem her.
Generelt er jeg meget stille anlagt.
Jeg er ret tilbageholdende.
Jeg tror, jeg vælger det her eller...
Jeg vil beskrive mig selv som en nørd... mest på grund af cosplayet.
Du skulle sætte det her ved siden af det her.
Nej.
Vi er uden tvivl nørder på alle måder.
Jeg er uddannet computeringeniør.
Jeg leder et ingeniørhold, som finder løsninger for energiselskaber.
Så det er en del mere kedeligt, end hvad Jasmine laver.
Jeg er tegner hos et videospilsfirma,
så jeg tegner karakterer, som de bruger i spillet.
Jeg tegner hele tiden på mit arbejde.
Jeg vil gerne lave noget andet, når jeg kommer hjem,
og cosplay er fedt for mig, fordi jeg kan være kreativ
på en anden måde, end jeg er kreativ i løbet af dagen.
Jeg kan sy og bruge mine hænder.
Jeg kan tage stof og skum og andre ting,
som ikke ligner noget, og lave det om til noget.
Shuri er en super stærk karakter.
Der sker det i tegneserien, at T'Challa bliver såret,
så hun bliver nødt til at tænke: "Okay. Wakanda skal stadig beskyttes.
Nogen skal være Black Panther. Han kan ikke lige nu."
Så hun tager den rolle på sig, og hun får lov at spise urten
og få alle de overnaturlige kræfter i forhold til hastighed og styrke,
og hun kan transformere sig,
og på et tidspunkt kan hun endda hente wakandaer tilbage fra de døde
eller genoplive dem. Det er rigtig sejt.
Så hun træner og bliver Black Panther et stykke tid,
og hun viser, at hun er stærk nok til det.
Som barn så jeg ikke særlig mange karakter ligesom mig.
Så at kunne identificere mig med en karakter,
især en sort kvindelig karakter, som ikke bare er en birolle,
men som rent faktisk er vigtig for universet,
og som gør en forskel og er stærk, smuk og selvsikker, er rigtig sejt.
Det er gennem disse karakterer, at andre mennesker derude kan finde et fællesskab.
Producer Marvel New Media
Døren er åben for alle i denne her verden.
Alle hudfarver, former, størrelser, aldre, typer, du er velkommen her.
Jeg kommer fra Colorado,
men mine forældre er fra Connecticut og New York,
så jeg endte med at vende tilbage til der, hvor de startede.
Jeg gik på kunstskole i Brooklyn,
og jeg endte med at blive hængende her.
Jeg blev forelsket i byen.
Jeg elsker livet og vitaliteten og kulturen her.
Og jeg tænkte: "Jeg har virkelig lyst til at blive her, måske for evigt."
Siden jeg var lille,
har jeg bygget ting, klippet papir eller leget, at jeg var dyr.
Min mor lavede kostumer til mig, da jeg var lille,
og så begyndte jeg at lave dem selv.
Dr. Strange er en af de mere magiske figurer i Marveluniverset.
Han bor i et hus i New York, som faktisk er ret sejt.
Nogle gange fortæller folk ham om sager
eller mærkelige begivenheder, som han så hjælper med.
Han er ekspert i det okkulte.
Han kan gøre ret mange ting,
han kan forvandle dimensioner og lave magi med tiden.
Han kan bevæge objekter.
Han kan kæmpe mod ånder, som andre ikke kan se.
Han kan flyve. Han kan gøre ting med sin kappe. Der er mange muligheder.
Når folk tænker på Dr. Strange, tænker de på den kappe.
Det er den ene ting, jeg gerne ville gøre perfekt.
Jeg elsker, at jeg har adgang til the Garment District.
Her kan jeg finde mange unikke tekstiler.
Det er i sandhed en skattejagt, hvilket jeg elsker.
Når jeg laver tegneseriekostumer, fordi farverne er slørede i tegneserier,
tænker jeg grundigt over den type stof, jeg vælger,
og hvordan man får en sløret farve til at se mere interessant ud i virkeligheden.
-Det ligner Dr. Strange. -Det er målet.
Jeg dagdrømmer om at lave kostumer hele tiden,
og nu, hvor der snart er New York Comic Con, skal man virkelig tænke på,
hvordan det vil føles at have det på.
Og det er sjovt at forestille sig selv fare rundt i New York.
Det er en god kombination. Jeg tror, det er et godt valg.
Det gode ved cosplayfælleskabet
er, at så længe man er respektfuld,
kan man cosplaye, hvem man ønsker.
Jeg tror, at kasser kan være meget gode for nogle,
men jeg har altid haft det sådan: "Jeg er, som jeg er."
Og jeg har ikke brug for andres kasser til at finde ud af det.
Man lærer mere og mere om sig selv, når man bliver ældre,
og jeg tror ikke, jeg nogensinde har følt mig stærkt forbundet med et specifikt køn.
Jeg har det ret afslappet med, hvad folk kalder mig, men "de, dem"
er en lille smule tættere på den kendsgerning,
at jeg ikke føler mig specielt feminin eller maskulin.
Jeg tror, at cosplay kan være en god mulighed
for at udforske en anden fremtoning, som måske kan være ny.
Jeg har set mange mennesker, som enten identificerer sig med
eller var tildelt et køn ved fødslen, som afprøver noget andet.
Cosplay er en fremragende måde at udforske det.
For mange cosplayere ser vi forskellige sider af os selv...
...i de karakterer, vi har et forhold til.
Helte er spændende. Det vil de altid være,
men vi kan relatere til superhelte på grund af deres menneskelige sider
og på grund af de ting, der gør dem til helte i første omgang.
Jeg arbejder som legetøjsdesigner.
Vi har mange Marvel-rettigheder, hvilket er ret sjovt,
fordi jeg kan arbejde med karakterer, jeg synes er spændende.
Jeg har specialiseret mig i bløde kostumer,
så de var glade for at høre, at jeg var cosplayer,
fordi jeg dermed har en forståelse for, hvordan tøj bliver lavet,
og hvordan man designer superheltekostumer,
så de kan tages på kroppen og bevæge sig rigtigt.
Det her er en kvindelig udgave af Loke,
som jeg designede baseret på en kombination af catwalk-mode
og nogle af tegneserieelementerne.
Mange udgaver af Loke er mandlige,
men han har antaget en kvindelig form før,
og især i de nyere tegneserier
har den nye, yngre Loke udvist tendenser til
at være kønsfleksibel eller queer,
hvilket har været fedt for queer-læsere, som har tænkt:
"Okay, det vidste vi egentlig godt,
men det er ret usædvanligt, at det vises eksplicit i tegneserien."
"Loke"
Fordi jeg elsker håndværket ved cosplay så meget,
så er det en god måde for mig at vise, hvad jeg har skabt.
En todimensionel kunstner ville lave en galleriudstilling,
og her har jeg nogle venner eller folk, jeg ikke kender,
som jeg vil vise, hvad jeg har lavet og sige:
"Hey, se, hvad jeg har lavet."
At klæde sig ud er en god måde at udstille det færdige produkt.
Superhelte er kendetegnet ved, at de holder af menneskerne omkring dem,
og at de gerne vil gøre, hvad de kan, stort eller småt.
Det betyder ikke, at man skal redde hele verden hver eneste gang.
Bare det at hjælpe en, der har det svært, kan være en heltegerning.
Mange af os bliver draget af karaktererne på grund af forholdet...
Psykolog / Cosplayer
...og forbindelsen til heltemod, som mange af os længes efter.
Hvad vil det sige at være en helt?
Hvad vil det sige at være et godt menneske?
Okay. Kom så, I fjollehoveder. Lad os komme af sted.
Vi har en zoo. Vi har et par hunde og et par katte.
I får vafler her til morgen.
Jeg er gift. Jeg har to små piger.
-Hvad vil du have, smør eller flødeost? -Begge.
Adaline er min ældste datter og Ayla er min yngste.
-Hej, gutter. -Mor!
Trish er min kone.
Vi skal faktisk fejre vores ti års bryllupsdag næste år,
men vi har været sammen i atten år.
Vi ejer et firma, der tager billeder til bryllupper.
Det er op og ned ligesom alt andet,
men for det meste arbejder vi sammen uden problemer.
Vi er barndomsvenner, og så blev vi kærester i gymnasiet.
Jeg har altid været en fan af tegneserier,
og hun blev interesseret, fordi jeg var.
Kan du vise dem din Captain Marvel-stilling?
Nogle mennesker ved ikke, hvad cosplay er,
og når jeg fortæller dem det, ser de på mig, som om jeg er sindssyg.
Joshs kone
"Min mand klæder sig ud som en superhelt."
Da jeg er typen, som er lidt genert af natur,
har jeg holdt lav profil længe...
...og så tog jeg til min første tegneseriefestival for et par år siden.
Jeg skulle lige vænne mig til det, men på en mærkelig måde
gav det mig faktisk selvtillid.
I takt med at vi blev mere accepterede, så blev vi mere åbne omkring det.
"Det er det, vi laver. Vi har det sjovt med det."
Lige efter vi købte huset, sagde min kone:
"Hvorfor tager du ikke garagen og sætter den i stand...
Du har alle de her utrolige ting, og de fleste ligger i kasser.
Bare kom i gang."
Aftalen var, at han fik hele garagen for sig selv.
Han renoverede den, og det er hans arbejdsplads.
Det er der, han laver alting.
Min oldefar Harry Sahle var en tegner hos Timely Comics.
Altså, guldalderen. Det var i 40'erne.
Han arbejde på The Human Torch og All Winners.
Han skabte et par forskellige karakterer for Timely, for eksempel Black Widow.
Ikke Natasha Romanoff, men noget, så vidt jeg har forstået,
som var en inspirationskilde til karakteren, vi kender i dag.
Han arbejde på omkring syv eller otte Captain America-tegneseriebøger.
Det er sejt at kunne spore sin familie tilbage
til en karakter som Captain America.
Jeg har altid elsket Captain Americas historie.
Jeg holder altid med den svage.
Han vil gerne tjene sit land og gøre det rigtige,
men fordi han var en spinkel fyr, blev han altid afvist,
og så bliver han til en utrolig supersoldat.
Det er sådan her, jeg tror,
Captain America ville se ud, hvis han fandtes i virkeligheden.
Så vi prøver at skabe det kostume.
New York Comic Con er i næste weekend, så vi kan godt mærke presset.
I dag skal vi printe 3D-vingerne.
Vi skal bruge "A"-et, som er blevet klippet ud og syet.
Vi skal forme og støbe det.
Og så bliver vi Steve Rogers. Vi bliver Captain America.
De fyre, jeg arbejder med, Mark og Dan,
vi arbejder alle godt sammen.
Mark designer filerne, og så tager jeg de filer
og gør dem levende, og så laver Dan vores bløde produkter.
Så han syr stoffet og sådan noget.
Hvad synes du om "A"-et? Burde vi give det noget tekstur?
Fordi stoffet i hætten har så meget tekstur,
tror jeg, at det er bedst at lade den være flad.
-Hej. -Hej.
Hej.
Iron Man?
-Ja da, Iron Man. -Iron Man, ja.
Nå, kan du lide det?
Dette år tager jeg med Trish.
Hun har været på festival som tilskuer,
men det her er første gang i udklædning,
så det skal nok blive sjovt.
-Dan. -Hvor blev du af?
I år klæder jeg mig ud som Peggy, som er Captain Americas store kærlighed.
Jeg har aldrig kunnet relatere til en karakter indtil for nylig.
Jeg kan være en smule genert.
Så ideen om at klæde sig ud, og at fremmede ville tale med mig...
Fremmede, som vil tage et billede med mig...
Jeg strittede lidt imod,
men hans mor siger altid: "Vi har det i blodet.
Vi har tegneserier i blodet."
Og hun har til dels ret.
Så jeg giver det en chance.
Når folk tænker på superhelte,
så tænker de automatisk på nogen, som er født med kræfter
eller var ude for et uheld eller lignende.
Men hele ideen bag at være en superhelt...
Det handler bare om nogen, som gør det rigtige.
At klæde mig ud som Captain America har gjort mig mere klar over,
hvordan alle burde opføre sig.
Det har givet mig lyst til at være et bedre menneske.
Jeg føler mig hjemme i den person.
Det føles mere som en del af mig end som et kostume.
Cosplay fremhæver en anden side af en.
Og nu hvor min datter og kone er blevet interesserede i det, er det rigtigt sjovt.
Jeg har det sådan: "Okay, det her er fedt.
Det er sjovere, end det nogensinde har været."
Når folk bliver interesserede i Marvel-cosplay,
bliver de ofte draget af en særlig karakter.
Måske ligner du lidt den karakter, og så tænker du: "Jeg kan se mig selv.
Jeg kan se dele af den karakter i mig selv."
Og så forener du de to.
Kom nu, Kirby. Kirby?
Jeg ejer en hundepension, som er en del af mit hus.
Jeg har normalt ti til tolv hunde på samme tid.
Gutter, kom nu!
Jeg elsker det. Jeg ville ikke have valgt det, hvis jeg ikke kunne lide hunde.
Jeg valgte det, så jeg kunne være mere sammen med hunde end med mennesker.
Jeg har haft mange andre jobs før,
men jeg arbejder bare bedst med dyr, og sådan har det altid været.
Jeg passede mine naboers dyr, da jeg var lille.
Jeg gik rundt med en flyer, da jeg var syv, hvor der stod:
"Jeg kan passe dine kaniner og hunde."
Det har jeg altid gerne villet,
og så gjorde jeg det til en karriere.
Jeg malede endda mit vægmaleri i entreen baseret på mine yndlingsklienter.
Temaet var superhelte.
Det er fra dengang, jeg begyndte at cosplaye.
Jeg var klædt ud som Dr. Strange.
Det er faktisk kun det andet kostume, jeg nogensinde har lavet.
Det tog meget syarbejde, og derfor ser det ikke ret godt ud,
for jeg vidste stadig ikke, hvad jeg lavede.
Jeg har en del billeder af Merly og Kirby heroppe.
Her er et af dem sammen.
Og her er et billede af Merly, hendes første professionelle fotoshoot.
Og her er der bamser af dem.
Så det her er Merly og det her er Kirby.
Tegneserietegner 1936-1994
Jeg opkaldte faktisk min hund Kirby efter Jack Kirby.
Jack var en af de oprindelige tegnere for Marvel.
Her laver jeg alle Merlys kostumer og nogle af mine.
Jeg laver kun omkring halvdelen af mine, men alle Merlys.
Jeg har tøjstativer med hendes kostumer, for hun har så mange.
Hun har omkring 30 her og 50 herovre,
og de her er faktisk alle fra Marvel.
Åh, wow.
Det er sjovt at tage på festival, hvor Merly og Kirby kan være med.
Jeg prøver at gøre mit kostume simpelt, hvis det er tilfældet,
fordi så skal jeg have to hunde med.
Jeg var meget genert som barn.
Jeg havde kun en bedste ven, og jeg snakkede ikke med andre.
Det var nogenlunde det.
Det var hårdt, for folk troede, at jeg var led,
fordi jeg var bange for at snakke med dem,
og fordi mit ansigt åbenbart ikke er så indbydende,
når jeg slapper af, tror jeg.
Så alle troede, at jeg var uhøflig eller afvisende,
bare fordi jeg var for bange til at snakke med nogen.
God hund.
Jeg vidste ikke, at jeg havde autisme.
Kom her. Kom her.
Jeg vidste ikke, at jeg havde det før sidste år,
for det var der, jeg fandt ud af det, sidste sommer.
Hvilket har hjulpet mig til at forstå,
hvad der egentlig sker med mig,
og som giver mig mulighed for at lære at håndtere tingene bedre.
Okay. Kom her, Merly. Kom her.
Merly er en tjenestehund...
God hund. Sit.
...hvilket er en trænet hund, som kan hjælpe en
med en række forskellige handicap eller problemer.
Sanselig overbelastning giver en samme følelse som et panikanfald,
og det var jeg dårlig til at håndtere.
Så Merly giver mig besked, hvis jeg skal sætte mig ned,
eller hvis jeg bliver nødt til at komme væk fra folk eller tage en pause.
God hund.
Jeg kan især godt lide Moon Knight, fordi han er ret mørk,
og fordi han har en psykisk sygdom.
Jeg synes, det er ret sejt, fordi jeg også har en.
Det er ikke den samme, men jeg synes, det er fedt,
at de har inkluderet nogen dengang,
som havde den slags i tegneserierne.
Moon Knight er en interessant karakter,
fordi han har fået sine kræfter fra en egyptisk gud,
samtidig med at han har dissociativ identitetsforstyrrelse,
så han har forskellige personligheder, som hjælper ham med forskellige ting.
Nogle gange kæmper han bogstaveligt talt med sine egne dæmoner.
Nogle gange kæmper han med dæmoner i sit hoved.
Og andre gange prøver han bare at klare dagligdagen,
og det er alt sammen meget kompliceret.
Det er magien ved tegneserier.
Siden er fyldt med det.
Så hvis du er en person, som kæmper med psykiske problemer,
er det måske første gang, du har set det visualiseret på den måde.
Det giver også folk, som oplever den slags, mulighed for
at dele det med andre og sige: "Måske er det sådan, jeg føler."
Eller: "Måske er det sådan, jeg oplever noget."
Eller: "Jeg vidste slet ikke, at jeg oplevede det sådan."
Som mennesker leder vi altid efter vores egen historie.
Vi ser på vores nederlag og fejl og prøver at finde en mening med dem.
Så jeg tror, der er et element af accept
og inklusion i det store billede, som føles tilfredsstillende.
Jeg skal til New York Comic Con næste weekend.
Jeg skal køre i bil hele vejen. Det tager 26 timer.
Jeg tager derhen med min ven Greg, som er min bedste ven.
Jeg elsker at køre bil.
Jeg ved ikke, om han kan lide det. Det finder vi ud af.
Jeg har kørt lange ture med andre før, hvor jeg tænkte:
"Åh, jeg glæder mig sådan." Og så kan de ikke lide at køre langt,
så jeg håber, han kan lide det.
Hej, alle sammen. Jeg giver hende lige et kram.
Det er let at få venner, når man har lignende kostumer på,
fordi så vil de fotograferes med en,
og så ender man med at snakke.
Sådan har fundet de fleste af mine venner, og så har de haft venner,
og så har vi introduceret hinanden for hinandens venner.
Justin!
Jeg vidste ærlig talt ikke, hvad cosplay var før for et par år siden.
Og da jeg besluttede mig for at kaste mig ud i det...
Amandas ven
...og fandt grupper som dem, der er her, gennem Amanda,
så gav det mig større selvtillid som cosplayer.
Hun tager mig med til New York, så det er jeg spændt på.
Vi skal være Cyclops og Cable.
Cable er Cyclops søn.
Han bor i fremtiden, og så kommer han tilbage.
Jeg har altid syntes, han var rigtig sej.
Jeg ville sige, at New York Comic Con...
Amandas ven
...er ligesom OL. Den store liga.
Man vil gerne gøre det så godt som muligt. Give den hele armen.
Man vil gerne gøre alt, ned til den mindste detalje,
for at være sikker på, at alle ser dit kostume og siger:
"Wow. De gjorde virkelig det allerbedste, de kunne."
Jeg elsker at have en række forskellige karakterer at cosplaye.
Men i forhold til Dr. Strange
vil jeg ikke vise kostumet, før jeg ankommer til festivalen.
Dem, som kommer til New York Comic Con
glæder sig måske til at vise et nyt kostume for første gang
eller at finde et gammelt kostume frem.
Jeg bor lidt over en time fra kongrescentret.
Og ja, jeg har taget metroen i fuld udklædning et par gange.
Hej. Kan jeg få en kringle og en Sprite, tak?
-Selvfølgelig. -Tak.
Det sjove ved newyorkere er, at de helt klart vil kigge på en,
men de kommer sjældent hen og generer en.
De ser ikke ned på en eller håner en, men de stirrer.
Det har helt klart ændret sig, siden jeg startede med at cosplaye.
Det er meget mere acceptabelt at være en "nørd".
Eller bare at sige højt, at man elsker tegneserier eller helte.
Jeg har en limpistol, lim, læbepomade,
batteri til lysene på kostumet.
En handler er bare en, der hjælper en cosplayer med alt.
De sikrer sig, at de får væske, at de har værktøj til reparation.
Der sker cosplay-uheld, især på festivaler.
En del af kostumet kan falde af,
men jeg prøver altid at være forberedt.
Jeg er en smule nervøs, men...
Det skal nok gå.
Jeg har sagt, jeg er genert. Jeg...
Jeg føler mig altid akavet, når jeg møder mennesker,
fordi så siger de: "Jeg følger dig."
Og så er der en lille del af mig, der tænker: "Hvorfor?"
Jeg er bare ud en af en million mennesker, så...
Han skal tage meget fra mig,
fordi når jeg er stresset før en festival, ved jeg, at jeg let kan blive sur.
Ansigtsprikkerne er skæve.
Er de?
Den side er højere end den anden.
-Jeg kan ikke se det. -Okay.
Vent. Lad mig se. Nej, jeg kan ikke se det.
Okay.
-Hvordan kan du... -Jeg kan se det.
-Du ved, jeg har noget med symmetri. -Det ved jeg, men...
Selvom det er stressende, er der også stor glæde i det,
især når vi arbejder sammen.
-Kostume, støvler, handsker... -Ja. Snørebånd.
-...bælte. -Værktøjsbælte.
-Du har... -Batterierne.
-Ja. -Ja. Jeg tror, vi har det hele.
Det, jeg især elsker ved New York Comic Con, er,
at man føler, at man er i superheltenes hjemby.
Den første Marvel-festival nogensinde var i New York.
Så det føles, som om man er en del af historien,
når man er til New York Comic Con, hvilket er ret spændende.
Det føles også meget vigtigt, at man ved så meget som muligt,
at man er så forberedt som muligt,
fordi man prøver at respektere 80 års historie,
fordi det er så lang tid, Marveluniverset har eksisteret.
Tre hundrede og halvtreds tusind mennesker forventes at møde op.
Hvert år bliver festivalen mere og mere populær...
Fotograf
...og ja, det bliver vildt. Helt klart.
Vis dine kløer frem. Lige der, hold den stilling.
Der er ingen skam i, hvorfor man cosplayer.
Man behøver ikke være en fan, som ved alt om karakteren.
Cosplayer / Fortaler
Man behøver ikke være en levende encyklopædi.
Men hvis du er, så respekt. Også mig. Men folk skal forstå,
at cosplay er noget, som kommer fra hjertet for mange.
Cosplay er for sjov. Det er derfor, vi gør det.
Hvis det ikke er sjovt længere, så gør du det ikke rigtigt.
Tak. Det var fedt.
Jeg er en smule nervøs, men han har plaget mig i ti år.
Han fik mig endelig til det...
Jeg bliver endelig en del af hans verden i dag.
Okay. Lad os gøre det.
Trish er Peggy Carter, hvilket er ret spændende.
Det er hendes første cosplay, så det skal nok blive en sjov oplevelse.
Hendes karakter er i militæret.
Så sejt.
Jeg elsker det, og hun er en stærk kvinde i forhold til den tid, hun lever i.
Og selvfølgelig er hun rigtig sej og hård i tegneserierne.
Det var så lidt.
-Så lidt. -Pas på jer selv.
Jeg har altid forstået cosplay-fællesskabet,
men det er anderledes at være dybt inde i det.
Kommer vi nogensinde ud af dette rum og ind i et andet?
Ja, det tager et stykke tid. Det tager at stykke tid før...
Så undgår du øjenkontakt og løber væk?
Ligesom alt andet, forstår man det ikke, før man gør det.
Nu hvor jeg gør det og rent faktisk interagerer og poserer,
kan jeg se det sjove i det. Helt klart.
-Fedt. Tak, makker. -Det var så lidt.
Hej.
Har du den? Okay.
Hej.
Er min læbestift og makeup stadig okay?
-Helt perfekt. -Okay.
Hun giver alle kostumer hele armen.
Ja, vi når det. Vi skal bare skynde os.
Når hun så ankommer til festivalen, er alting virkelig perfekt.
Hun har skabt et fantastisk kostume,
og når jeg ser folks reaktioner på det, og hvordan de bliver tiltrukket af det
og gerne vil tage billeder af det. Jeg er bare stolt.
Tak.
-Hej. Nej, han reparerer det bare. -Ja, ikke noget særligt.
Tak. Du ser så smuk ud.
Du inspirerer mig sådan.
-Jeg elsker dig så meget. -Mange tak.
Jeg kan godt lide festivaler, fordi det er en af de få muligheder for
at være sammen med mennesker, som ikke bare kan lide tegneserier,
men som også sætter pris på håndværket ved cosplay.
Jeg elsker din Storm.
Bare det at snakke med andre, som laver ting med hænderne er sejt,
for når man møder dem og ser deres kostumer tæt på,
tænker man: "Hvordan lavede du det her?"
Der har jeg fået mange gode råd.
Okay, så jeg kæmper mod dig.
Især hvis man ser nogen fra det samme univers.
"Åh, mand. Jeg skal bare have et billede med dig lige nu."
Ja, kom nu! Ja! Det her er så godt.
Nu er det seriøst.
Jeg synes, at rollemodel er et stort ord,
men at kunne personificere stærke kvindelige karakterer,
som folk ser,
for jeg har oplevet folk med børn, som kommer hen til mig på festivalerne
og siger: "Hey, min datter elsker at se dig klæde dig ud som de her karakterer.
Det er rigtigt sejt for hende.
Se, hvor stærk og selvsikker den kvinde er,
det er noget, man kan se op til."
Så det er rigtigt dejligt.
Jeg er Cable fra X-Men, som er Cyclops søn.
Han har en teknologisk sygdom,
som har overtaget den venstre side af hans krop,
og det er derfor, han har en mekanisk arm og et lysende øje.
Jeg elsker denne her kæmpe pistol.
Det er nok det, jeg bedst kan lide ved ham,
at han har sådan en kæmpe pistol.
Den er halvanden meter lang, og det er latterligt.
Han er en af mine yndlingskarakterer,
men det er, fordi jeg altid har syntes, at han var sød.
Jeg kan ikke komme nogen vegne, fordi folk gerne vil have billeder af mig.
Hvilket er rigtigt sjovt.
Det er fedt, når alle elsker ens kostume.
Det føles godt, for man har knoklet for at lave dem,
og så er det rart, når folk sætter pris på dem.
Det er næsten som at være kendt for en weekend.
Jeg havde været deprimeret så længe jeg kunne huske,
med negative tanker og den slags.
Men nu føler jeg mig ikke udenfor mere.
Hey!
-Hvordan går det? -Hey!
Det er fedt. Jeg elsker at møde folk og få nye venner.
Det er det bedste.
Så mange fænomenale kunstnere tager til New York Comic Con
fra forskellige brancher, tegneserier, legetøj.
Jeg siger lige hej til folk, de andre cosplayere. Det er meget socialt.
-Jeg elsker det kostume. Det er faktisk... -Jeg kan godt lide øjet. Åh, wow.
Det er 3D-printet og 3D-modelleret, men linsen får det til at følge en.
Der er sejt at få lov til at bruge så meget tid på at lave noget
og så tage det på og mærke det arbejde, der er lagt i,
og den energi, det giver en.
Kappen giver en særlig rank ryg
og en særlig gang og bevægelse, som er sej.
Velkommen til Marvel Becoming-kostumekonkurrencen.
Jeg følger mange andre cosplayere,
og jeg elsker at se dem konkurrere og vinde.
Nu begynder vi...
Marvel Becoming-kostumekonkurrencen er det allerbedste ved showet,
og vi vil gerne have så mange af de udklædte gæster så muligt
op på scenen i deres Marvelkostume.
I kommer til at se nogle utrolige cosplayere heroppe
i deres mægtigste Marvelkostumer.
Der er propfyldt,
og jeg tror, at alle ved, at det er noget helt specielt.
Vi har et fantastisk dommerpanel, som ofte er professionelle cosplayere.
Jasmine var en af vores utrolige Captain Marvel-cosplayere fra Marvel Becoming...
Man ved aldrig helt, hvad der vil ske, men stemningen sitrer.
Det er sejt.
Når jeg bedømmer kostumer, kigger jeg på håndværket.
Det er Hijabi-skurkene!
Jeg kan godt lide at spørge folk: "Hvorfor valgte du denne her karakter?"
Hvad kan du bedst lide ved kostumet?"
Så kan de påpege ting, som man ellers ikke ville lægge mærke til.
Hvad fik jer til at sammensætte denne gruppe?
Vores tema er Indpakkede og Farlige.
-Ja! -Ja!
Lad os gå videre til Jean Grey.
Det er et latex-kostume. Det er vildt.
Jeg elsker, når de nye cosplayere kommer ud,
og de tør ikke helt, og de er spændte og nervøse.
Der er noget vidunderligt ved at få lov til at sige:
"Kom herop. Velkommen. Gør jeres bedste, og hav det sjovt."
Og det er fedt at se de gamle cosplayere,
som er kommet for at vise, at de er de bedste cosplayere.
Munden bevæger sig. Den er ikke falsk.
Ja. Åh, det er sejt.
Her kommer The Border Tribe.
-Jeg elsker det. Jeg elsker det. -Yibambe!
Yibambe!
-Yibambe! -Yibambe!
-Border Tribe! -Hey, hey!
Ja, jeg er ikke objektiv her.
Her kommer Doctor Strange.
Det er en fed følelse at stå på scenen og se alle de ansigter,
som alle er så glade for at være der.
Det er ikke skræmmende at være på scenen til The Marvel Costume Contest.
Det forventes nemlig ikke, at man
optræder med noget,
man går bare op og siger: "Hej, alle. Her er jeg."
Jeg kunne rigtigt godt lide Hijabi-skurkene.
-Det kunne jeg også. -Åh, min gud.
De er højt oppe på min liste.
Jeg lagde også mærke til The Border Tribe.
-Alle deres tæpper er lavet i hånden. -Virkelig?
Ja, de håndmalede alting.
The Guardians, selvfølgelig. De var fantastiske.
-Wolverine-kjolen. -Ja.
Vi har allerede talt om mange.
Vi må hellere lave en rangering.
Ja.
Det ser ud til, at det er tid.
Dommere, kom herop.
I fan-fællesskabet er alle så begejstrede for karaktererne,
at vi alle gerne vil gøre det ordentligt.
Okay. En ærefuld omtale.
Vi var alle meget imponerede over detaljegraden og kreativiteten
og omtanken bag dette design.
Det er vores Wolverine-couture-kjole.
-Åh, Wolverine-couture-kjolen. -Ja.
Og hvem har så vundet førstepræmien?
Tre, to, en.
The Border Tribe.
De har smukt prostetisk kunst på alle deres ansigter.
Designet er så atypisk, så detaljeret.
Giv dem en hånd!
Vinderne af Marvel Becoming-kostumekonkurrencen.
Et stort brøl ligesom Hulk, okay?
Livet er for kort til at være alvorlig hele tiden.
Det er rart at have noget, man kan være en del af.
Du er lidt lav.
Du er en smule lavere, end jeg havde regnet med.
Skal vi tage et billede? Kom nu.
For ham handler det om at interagere med folk og gøre børnene glade...
Jeg er Captain America. Det her er Peggy.
-Jeg elsker din Spider-Man. -Det er så sejt.
Normalt står jeg bare her og bærer hans ting for ham,
men at folk kommer hen til en og er begejstrede...
Sådan: "Wow. Du ser så godt ud."
Det er rart at kunne gøre andre glade.
-Din kind bevæger sig mærkeligt. -Det er fint. Man vænner sig til det.
Det her er fedt.
Jeg tror, det er vigtigt, at alle har en helt,
som de ser op til, som de kan identificere sig med.
Cosplayere er særlige mennesker, som kan forsvinde ind i historien
og blive ført væk af den.
Man skal have et stort hjerte og en stor fantasi.
Jeg tror, hele livet handler om at klæde sig ud.
Vi har alle tøj på. Ingen af os blev født med tøj på.
Vi klæder os alle sammen ud, som vi gerne vil ses af folk.
Så jeg synes ikke, at det er mærkeligt at sige:
"Jeg ser mig selv som denne her helt, så hende vil jeg klæde mig ud som."
I sidste ende, er det vigtigt,
at folk har en chance for at se sig selv som helte.
Tekster af: Helene Ingerslev Udsen