DEČEK PO IMENU BOŽIČEK
Prevod: Alex (BLiNK) Tehnična Obdelava: CRAZY SRBIN PRODUCTION
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Vesel božič.
Delam na tem.
Ja.
Sploh ne. Grozna je. - Ni grozna.
Nesramna je. - Počasna je.
In stara je. - Zelo je stara.
Bila je edina, ki je lahko prišla.
Jaz grem v posteljo. -Jaz tudi.
Ne. Pripravila vas bo za spanje. -Ni šans.
Imeli bomo nočne more.
Zelo si tih, Mop. - Že imam nočne more.
Poglej, res mi je žal, da moram iti v
pisarno, a vrnil se bom takoj, ko bom lahko.
Mama je imela rada svojo teto, poskusimo...
Izgledaš grozno.
Živjo, teta Ruth. Lepo te je zopet videt.
Ne vidim drevesa.
Brez okraskov. - Letos ne bomo okrasili.
To je napaka.
Živjo, otroci.
Kako ste?
Super so.
Naj si vas ogledam.
Vedela sem, srca še vedno zlomljena.
Moje ni. - Moje tudi ne.
Moje je.
Še vedno pa imam rad mojo mami.
Super so.
Zelo si stara. - Sem ja.
Tega se zavedam.
Ne razumem, zakaj moramo vsi poslušati.
Ker je vesolje sestavljeno iz zgodb, ne iz atomov.
To ni res. - Mora biti, ker nikoli ne lažem.
Poslušajte zgodbo.
Potem greste spat in božič bo tu.
Ampak nočemo, da bi bil božič.
Tako odloča zgodba, ki vam jo bom povedala.
Ste udobno posedeni?
Upam, ker začenjam.
Zvenelo vam bo neverjetno,
a nekoč nihče ni vedel za božič.
Takrat sredi gozda na Finskem,
je živel navaden fant po imenu Nicholas, skupaj z očetom,
skromnim gozdarjem, ki je bil takrat precej zaskrbljen.
Bodi gozd.
Ne vem, kaj to pomeni.
To pomeni, da se ne premikaš.
Ko rečem teci, teci!
In preneham biti gozd. - In zelo hitro teci.
Ne grem brez tebe.
Potem pa oba tečeva!
Daj no!
Teci!
Ko sta se za las rešila,
sta se Nikolaj in njegov oče vrnila v svojo kočo v gozdu.
Za očeta in sina so bili težki časi.
Preživljala sta se iz dneva v dan. - Počakaj. Oprosti, ker motim.
Kaj?
Kje je njegova mama?
No, umrla je. Dve leti pred tem.
Bojim se, da je imel medved nekaj opraviti s tem.
Medved je pojedel njegovo mamo. Razumem.
Finska je bila takrat zelo nevaren kraj.
Še vedno je.
Kljub vsem težavam,
je Nicholas sanjaril o lepšem življenju, še posebej pred spanjem.
Mi boš povedal zgodbo, oče? -Ne že spet.
Zakaj ne?
Ni moja za pripovedovati.
Ampak mame ni več.
V redu, povedal ti bom o Elfhelmu.
Nekoč, na podobnem mestu,
je živela mlada deklica po imenu Lumi.
Nekega dne, ko sem nabiral želod v gozdu,
je Lumi izgubljeno tavala po gozdu.
Iskala je pot nazaj,
a se je vedno bolj oddaljevala.
Nad reko in pod luno,
čez špičasto goro, vse do...
Zraven spečih velikanov?
Zraven spečih velikanov je hodila tudi po nebu.
Na kraj, kjer je bil sneg mehak kot oblak.
In kaj se je zgodilo?
Skoraj se je zrušilo, toda Lumi je končno
naletela na skrivno vas, imenovano Elfhelm,
vas vilinov, najsrečnejših bitij na
svetu in najbolj čarobno mesto na svetu.
Tam je ostala, dokler se sneg ni stopil
in končno se je lahko vrnila v svoj dom,
s polnimi žepi čokolade.
Ti verjameš v to zgodbo, kajne?
Konec zgodbe je nenavaden. Čokolada bi se stopila.
In ostalo?
Čarovnija in vilini?
Nikoli jih nisem videl. - Ampak ti verjameš vanje?
Tvoja mama je. Kakor da je vedela.
Kaj je to?
Slišalo se je kot škripanje. - To je nekaj drugega.
Vsekakor škripanje.
Mimogrede, to je pretirano. - Umakni se, Nicholas.
Miš! Miš imamo.
Ne, ati, pusti jo!
Ata
Hrano nama krade..
Kakšno hrano?
Ne!
Tukaj je! Imam jo.
Prosim! Prizanesi mu.
Prosim, oče.
Veliko sem razmišljal
in odločil sem se, da ti bo ime
Miika.
Naučil te bom govoriti.
Fant.
Miška.
Mama je vedno govorila,
da če verjameš, da lahko nekaj narediš, si že opravil polovico dela.
Drevesa.
V redu, morda ne polovica, ampak nekaj pa je.
In potem se je nekega dne zgodilo nekaj, kar je osvetlilo dolgo temno zimo.
Kraljevo povabilo.
Vabilo je bilo samo za dva,
a Nicholasu to ni preprečilo, da s seboj pripelje prijatelja.
H kralju gremo, Miika.
Kralj.
Zelo je navdušen. - Ne vem zakaj.
Zakaj? Spoštuješ kralja.
Seveda ga.
Je neverjeten, zasluži si vse, kar ima.
Ampak tudi mi si to zaslužimo. Tako kot vsi.
Shajava s tem, kar imava. - Imava zelo malo.
Imava drug drugega.
In to je čudovito.
Ampak hočem več.
Njegovo Veličanstvo, kralj!
Pozdravljeni vsi skupaj. Hvala navzočnosti.
Ste v redu? Želite kozarec vode?
Samo pozvonim in takoj prinesejo, kar želim.
Ne? Dobro.
Vsi vemo, da so časi težki.
Mislim, resnično težki.
Ne spomnim se, kdaj sem se nazadnje nasmehnil. Pa vi?
Sploh pa, čemu bi se smejal?
Vsi smo nesrečni.
Vsi nekaj pogrešamo in mislim, da vsi vemo, kaj.
Skrb za zdravje. - To bi bilo zelo dobro.
Dobra ideja, ampak ne ravno...
Pravično plačilo za delo.
Vredno razprave.
Pošten sistem upravljanja? Dovolj hrane za vse?
V redu, morda bi moral povedati, kaj mislim, da zamujamo.
Upanje. Vsi potrebujemo upanje.
Iskra magije, ki nas bo navdihnila.
Zbral sem vas tukaj,
ker ste najboljše osebe v kraljestvu.
No, ti ne.
Naprošam vas, da greste do skrajnih meja našega kraljestva...
in še dlje
in se vrnite in obnovite upanje v prihodnost.
Vizionar.
Oči našega velikega naroda bodo uprte v to iskanje.
Oh, ne.
Vsak, ki bo odšel na to pot, bo za svoj trud poplačan.
Potovanje je lahko nevarno.
Nekateri boste umrli, verjetno večina.
Tistemu, ki bo uspelo, bo nagrada veliko večja.
Imam te, Miika! -Kaj?
Primite ga!
Oprostite mu, moj gospod. Prosim vas.
Oprostite, Vaše Veličanstvo. Živi v oblakih.
Res imaš srečo.
Kaj ti je dal?
Tri lepe besede, ki me bodo grele ves mesec.
Ne, koliko denarja?
Ne vem.
To je polovica krone. Miško bova lahko en teden hranila s tem.
Vilica
Bodalo
Žlica
Reci kaj, Miika.
Anders!
Da, jaz sem.
Hvala, ker ste naju zadnjič rešili pred medvedom.
Pogovoriti se marava. Ali lahko fant gre v sobo?
Nimava druge sobe. - In želim slišati.
Lahko se pogovoriva zunaj. Vzemi moj klobuk.
Preživel bom brez.
Kaj misliš, za kaj gre?
Nicholas,
na kraljev ukaz moram proč.
Ali odhajaš?
Ne za dolgo.
Dva meseca.
Dva meseca?
Mogoče tri. Ampak zelo kmalu se vrnem.
Splačalo se bo. - Da bi svetu prinesel novo upanje?
Da bi dobili nagrado.
Ali ni naša nagrada novo upanje in čudež?
Nagrada je denar,
denar pa pomeni hrano in topla oblačila za življenje.
Življenje, ki sem ti ga obljubil na grobu tvoje matere.
Nicholas, prosim.
Nicholas!
Kam greš?
Anders zbira skupino.
Na Sever gremo, daleč na sever, da najdemo Elfhelma.
Vilinček! -Če obstaja.
Obstaja. Moraš me vzeti. - Preveč je nevarno.
Spali bomo na mrazu.
Obožujem mraz.
Severno od Seipajarvija so le zamrznjene ravnice, jezera in polja.
Rad jih imam.
Cesta postaja še težja, tako da na skrajni sever še nihče ni prišel.
Ne, ampak ker nihče ne pozna poti.
Besede v zgodbi so nejasne in komaj se jih spomniš.
Prosim, oče. Lahko pomagam.
Prosim.
Ob zori grem.
Pogrešala te bom, "božiček".
Nisi mi povedal, zakaj me je mama tako klicala.
Tudi meni ni povedala.
To je samo beseda. Ni nujno, da pomeni kaj.
Dragi brat, hvala za velikodušno ponudbo
varstva otroka.
Kdo bo poskrbel zame?
Samo veselje do preživljanja časa z nečakom mi je dovolj kot plačilo.
Če pa že vztrajaš, lahko zagotovo kaj kompenzirava.
Ne skrbi. Pisal sem svoji sestri.
Tvoja ljubeča sestra.
Ne teta Carlotta!
Bi ji odrekel to veselje? Osamljena je.
Se vprašam zakaj.
Brat!
Vesela sem, da sem dobila sporočilo.
Vedel sem, da boš.
Kako lep dolg sprehod.
Zelo pametno, da si zgradil to kočo na samem koncu sveta.
Nicholas, lepo te je videti.
In tebe, teta Carlotta.
Tetika, prosim. Smo srečna družina.
Pohitite.
Poslovi se, drvar.
Vredno bo truda.
Nič ne more biti toliko vredno.
Drvar, čas je.
Oče.
Dobro. Pripravljen sem.
Oče, počakaj.
Tvoj nož.
Vzemi to.
Ampak mama ti je to naredla.
Rekla je, da bom nekoč potreboval.
Zdaj jo pa ti potrebuješ, da te ogreje in zaščiti.
In oslepi?
Rad te imam.
Končno. Kakšen nered.
In zdaj,
ostala sva sama.
Teta Carlotta se je spremenila v...
Spet se ustavi.
Ja?
Bo še kdaj videl očeta? -Ja.
Prisežeš?
Nikoli ne lažem. Ali lahko nadaljujem?
Seveda.
Dobro. Teta Carlotta se je spremenila v tisto, česar se je Nicholas bal.
Ven! Hitreje! Pošast, pojdi.
Prvo pravilo je, da tukaj ne moreš spati. Potrebujem zasebnost.
Mrzlo je. - Ne pritožuj se!
Ne pritožujem se. -Ne!
Mrzlo je. - Pritožuješ se!
Drugo pravilo je, da ni podgan.
Ampak on ni podgana. On je miška.
On je gnusna miniaturna podgana!
Pusti ga! -Oh! Ti umazana zver!
Miika! Ne, Miika!
In brez grozne, gnile zelenjave!
Moja lutka iz pese!
Moja mama ga je naredila zame.
Poglej, ima obraz.
Glej, ima obraz.« Pozabila sem, kako zelo sovražim otroke.
Si videl to, Miika? To pomeni, da si moraš nekaj zaželeti.
Rad bi, da bi očetu uspelo in prinesel nekaj čarobnega.
Vsi to potrebujemo.
Za tiste, ki čakajo, čas teče počasi.
Medtem ko je Nicholas čakal, je shujšal.
Ti spuščaš ta grozen zvok?
Moj trebuh, teta Carlotta.
Nehaj se pritoževati. Jaz sem bolj lačna od tebe.
Ješ moj zajtrk. - Ne uživam.
Še sneg je okusnejši.
Zakaj nimate okusnih stvari, kot so marcipan ali torta?
Čokolade. Zakaj ne morem dobiti čokolade?
Ker se te stvari ne ustvarijo same od sebe.
Ali ne bi bilo lepše, če bi se?
Dom ni kraj.
To je občutek.
Ko so dnevi postali tedni in se njegov oče ni vrnil,
Nicholas se je začel spraševati, ali bo to še kdaj čutil.
Oh, Nicholas
Tukaj si.
Skuhala sem ti juho.
Res?
Iz česa je narejena?
Ljubezni.
Ja.
Tako ja.
Najej se.
Nikoli ne bi smela priti sem. - Vedno lahko greš domov.
Imam Miiko in mamino lutko iz pese.
V redu bom.
Smešno, da si omenil...
to.
Ne! Kako si lahko?
Ti si pravi sentimentalen norec. Tako kot tvoja mama.
Ne drzni si tako govoriti o njej!
Bila je prijazna in skrbna.
In neumna! Tako kot tvoj oče,
ki lovi zgodbe po gozdu, zato bo trpel.
Vsi vedo, da vilinov ni.
To ni res.
Elfhelm tudi ne obstaja.
Ne! - Ven vrži!
Ne! -Mali satan!
V redu je.
Čez reko,
pod luno,
ob strmi gori,
poleg spečih velikanov...
Elfhelm.
Nenkrat je imel Nicholas nalogo.
Poslanstvo.
Našel bom očeta Miika in mu dal zemljevid.
Pot na skrajni sever je dolga,
nevarna in smrtnonosna.
Ni ti treba iti.
Včasih sem vesel, da me ne razumeš.
Drevesa.
Dva prijatelja sta se odpravila na pot.
Drevesa.
Daleč od bede in proti velikemu neznanemu.
Na skrajni sever.
Hej ti, fant.
Dobro jutro.
Kam pa greš, skrivnostni fant z miško na rami?
Pomagal bom očetu. Je član odprave na skrajni sever.
Premlad si, da bi komu pomagal, fant.
In skrajni sever je nevaren kraj.
Ne, šli so iskat Elfhelma.
Nikoli ne verjemi v nič, še posebej ne v pravljice
o čarobnih mestih z drobnimi, srečnimi ljudmi.
Vrži se z mosta. Bo manj bolelo.
Nicholas je nadaljeval svojo pot, zemljevid pa je bil njegov edini vodnik.
Na mrazu in lačen.
Starkine besede so mu odmevale v ušesih.
Moti se, kajne, Miika?
Našla ga bova. Vem, da bova.
Samo...
priti morava do tja.
Po tej poti.
Verjameš v magijo?
Mislim, da ne verjamem več.
Če je kdaj trenutek, da dokažeš, da je resnična,
bi bilo sedaj.
Fant.
Miška. Drevo. Žoga. Žlica. ha.
Miika, ti govoriš.
Seveda. In lahko letim.
Šalim se, miši ne morejo leteti. Smešno. - Zakaj nisi že prej govoril?
Želel sem povedati pravi stavek, ki je ob
tvojem poučevanju od besede do besede vzel čas.
Se lahko pogovoriva o nečem zelo pomembnem?
O čem? -O siru.
Ali obstaja?
Nikoli ga nisem videl. To ne pomeni, da ne verjamem vanj.
Raje okusim kot verjamem. Ampak...
Temu praviš ogenj, kajne?
Drevesa.
Hodiva med zasneženimi drevesi.
Kaj je to? Oh, veverica.
Mrtva, zamrznjena veverica.
Čudna beseda, kajne? Veverica.
Živjo, jaz sem mala veverica.
Kako se imenuje res strašna, velika stvar,
ki ima štiri noge in rogove na glavi?
Kaj je ta beseda? -Ne vem.
Severni jeleni? -To je to.
Da, to. -Zakaj sprašuješ?
Brez razloga, razen da naju eden napada!
Poberi me!
Teci!
Drži se, Miika.
Mislim, da je ranjen. -In?
Poglej, puščica.
Ignoriraj. Prepričan sem, da bo sama ven padla.
Pusti to, ni najin problem. -Ne morem.
Zdaj pa je najin problem. -Zdravo.
Pomiri se. V redu je.
Vidiš?
V redu je, ne bom te ranil. Ok?
Ne dotikaj se njegovega obraza. -Ne skrbi.
Anders, lovec.
Pripravljeni? Na tri...
Ena dva...
Ne skrbi. V redu je.
Vidiš? Brez skrbi.
Dober fant. Imej lep dan.
Čao.
Bolje je šlo, ker sem mislil, da bova umrla.
Joj!
Nočeš iti z nama. Čaka naju še dolga pot.
Hočeš, da te zajaham?
Kaj se dogaja? - Je to potrditev severnih jelenov?
Recimo ne. Kaj pa če? - Mislim, da nimam izbire.
Zakaj si me naučil govoriti in ne poslušati?
Ne. Vsekakor ne... Ok, na njemu sva.
Poglej, Miika!
Zelo špičasta gora.
Še malo in bomo tam.
Ne morem te imenovati severni jeleni.
Izbral ti bom ime.
Slaba ideja. Tako sem postala Miika.
Kot otrok sem hodil z mamo sankat okoli jezera Blitzen.
Kaj praviš na to ime?
Katero? Jezero ali Blitzen? Ali oboje?
Misliš oboje? Zdi se mi malo pretirano.
Naprej, zvesto Jezero Blitzen.
Miika. -Ha?
Poglej!
Speči velikani.
Blizu smo. -Česa?
Elfhelma.
Blizu mojemu očetu.
Ampak na drugi strani gore
so našli le sneg.
In več snega.
O Elfhelmu ni bilo sledi.
Ne razumem.
Gotovo smo narobe zavili. Tukaj ni nič.
Kako misliš? Ali ni bil to načrt?
Kaj bova naredila, Nicholas? Počakaj.
Nicholas,
Kaj bomo storili?
Blitze, tja!
In potem je šlo vse samo še na slabše.
Ati.
Je to njegov nož?
Nicholas je čutil svojo nemoč,
njegova naloga je nemogoča.
Nikolaj, kaj je?
Poskušal sem ga najti, Miika, a mi ni uspelo.
Hudo se je ohladilo.
Tako sem utrujen.
Zrak je začel zmrzovati.
Nicholas .
Nicholasov srčni utrip se je upočasnil,
vsak vdih je bil napor.
Naredil je vse, kar je mogel.
Toda to ni bilo dovolj.
Kaj pravite? Dovolj za nocoj? Pozno je.
Naslednje leto se lahko vrnem.
Hecam se, bom nadaljevala.
Nikolaj je ležal v snegu,
zamrznjen in pozabljen.
Nicholas. Zbudi se, prosim.
Nicholas.
Nenadoma se je nekaj zaslišalo.
Slišiš? Nekdo se približuje.
Prišli so na pomoč. Nicholas, rešeni smo...
Ne, mrtvi smo.
Dedek, poglej kako čudna ušesa ima.
Na človeška ušesa se je treba navaditi.
On je človek! Naju bo pojedel?
Ne, ne, na varnem smo.
In kaj se je zgodilo... -Vedno moramo pomagati tistim v stiski.
Tudi če so ljudje.
Kje sem? Kdo si ti?
Mala Noosh.
In jaz sem oče Topo.
Nooshin praded, če lahko verjameš.
Sem mrtev?
Ne, dedek je pravkar izvedel drimwick.
Kaj je drimwick? - Ja, kaj je?
Drimwick je čarovnija upanja.
Upal sem, da boš močan in da boš vedno topel in varen.
Vedno varen? To je nemogoče.
Te besede nikoli ne rečemo.
Nemožnost je le možnost,
ki je še ne razumeš.
Zdaj se moramo čim bolj oddaljiti od tebe.
Zapustiti moraš Elfhelm.
Elfhelm? Vilinska vas? Ampak sploh še nisem tam!
Ti smeško.
Stojimo na koncu ulice "Sedem zavihkov".
Najdaljše ulice v Elfhelmu.
Žal mi je. Sredi ničesar smo.
Samo sneg vseposod.
Je slep?
Ne vidi.
Počakaj, tvegal sem vse, da bi našel Elfhelm.
Dovolite mi, da ga vidim.
Samo enkrat.
Da bi nekaj videl,
moraš verjeti.
Resnično verjeti.
No, daj.
Potrudi se
in boš videl, kar iščeš.
No, daj..
Verjemi!
Elfhelm.
Samo malo, kaj je vse to?
Elfhelm.
Poglej si ga! -Neverjetno!
Iskreno, fant, nisem mislil, da nama bo uspelo.
Da, in zdaj, ko sta videla naš dom,
vzemita še jelena in zapustita Elfhelm.
Karkoli iščeta, tukaj ne bosta našla.
Svojega očeta iščem. Prepotoval sem dolgo pot, da bi mu dal to kapo.
Premakni se! -Hitro.
Pozna sva že.
Semkaj. -Nazaj na delo!
Zakaj se skrivamo?
Ne zdaj.
SNEŽNE NOVICE - MALEGA KIPKA ŠE NE
Kdo je Mali Kip? -Kaj?
Kdo je Mali Kip?
Hej, norec!
Iti moramo.
Ustavi jo!
Semkaj. - Spravi ta nasmeh z obraza!
Gor.
Ničesar ne razumem.
Ali ni Elfhelm najsrečnejše in najbolj čarobno mesto na svetu?
Bilo je. - In spet bo.
To verjamemo mi v Odporu. -Odporu?
V kakšnem odporu?
Hitro, pridita noter.
Vstopi!
Poslušaj, človek...
ko prideš, samo...
Boš videl.
Kam?
Daj mi roko.
Vesel božič!
Še en obrat!
Vesel božič!
Tukaj je.
Srečno!
To je Odpor.
Odpor neumnosti?
Vesel božič!
Nicholas, kaj je to?
To je mesto iz torte!
To je neverjetno. Živjo lepotička.
Počakaj tukaj. Takoj bom nazaj.
Pojma nimam, kaj je božič, ampak mi je všeč.
Nicholas, ugani, kdo je pojedel stol.
Brez skrbi, sladkorno steklo. V redu sem pa sit tudi.
Vzemi, okusno je. - Ne morem več niti drobtinice pojest.
Vesel božič!
Super. - Daj mi grižljaj.
Oče Topo. -Ja?
So pravkar rekli božič?
Ja, to je božična zabava.
Kaj je božič?
Tako me je klicala mama.
Kako, prosim?
Si pravkar vprašal, kaj je božič?
Ja? -Oprostite prijatelju.
Preprost človek je. Božič je mesto iz tort, kajne?
V življenju še nisem slišala nič bolj žalostnega.
Božič je najboljši dan, ker je najbolj prijazen dan.
Tako najsvetlejši kot najbolj nasmejani. Dan, ko je prijaznost najpomembnejša.
In zato ne dovolimo, da nam ga vzamejo.
Dovolj, mali Noosh. Čas je za pogovor o lažjih temah.
Povedali smo ti svoja imena, svojega pa še nisi povedal.
Miika. - Jaz sem Nicholas.
To me je razveselilo. Sliši se kot Nekilas.
Pa še res je, sliši se kot Nekilas.
Nekilas.
Nekilas je slab, ker ...
To je precej smrdljiva klobasa, ki jo jedo samo troli.
Troli so resnični?
Policijska racija! Bežimo!
Beži! -Vsi na tla!
Slišali ste vilina. Na tla.
Ne usmerjaj tega vame.
Oprosti, mama.
Kaj se dogaja?
Govorice so torej resnične.
Še vedno so vilini, ki se radi zabavajo.
Mati Vodal... -Tišina!
Ali se nismo nič naučili?
Ali nismo zaradi trpljenja zadnjih mesecev postali nekoliko modrejši?
Ali so nova pravila popolnoma prezrta...
Kdo ali kaj je to?
Miika, gospa. -Jaz...
Ali še nisi videl miške? -Ja, sem. Nisem govorila s teboj.
Moje najgloblje opravičilo.
Jaz sem Nicholas. - Ni bilo jasno.
Jaz sem človek.
To vidim. Ampak...
Ne morem verjeti.
Oče Topo, razen če se hudo motim,
in nikoli se ne motim, bili ste na zadnji seji sveta.
Ja, sem bil.
Na tem srečanju so bila predstavljena nova pravila za viline.
Od katerih je najpomembnejše in najstrožje pravilo,
da v nobenem primeru ne smemo
sem pripeljati ljudi.
Ampak jaz ga nisem pripeljal sem.
Našel sem ga.
Komaj živ. -Oh.
Izvedel sem malo čarovnije upanja.
Drimwick.
Na človeku.
Majhno čarovnijo.
Norec.
Kdo ve, kakšno moč si sprostil!
Prosim, samo tako sem ga lahko rešil.
Spomnimo se, kako je bilo prej.
Smo vilini.
Moč uporabljamo za dobro.
Kaj je dobrega, ko smo napadeni?
Moramo se prilagoditi.
Moramo poslati jasno sporočilo,
da nihče drug ne sme priti sem.
Na podlagi tega sem bila izbrana za voditeljico.
Kraljica Elfhelma.
S spoštovanjem, mati Vodal...
Utihni!
In zdaj, človek,
povej zakaj si prišel.
Svojega očeta iščem. -Očeta?
Da. Prišel je v Elfhelm, da bi našel nekaj čarobnega.
Tega ji ni treba vedeti.
Je slučajno potoval z drugimi ljudmi?
Da. Ste ga videli? Je prišel do Elfhelma?
Bil je tukaj. Bil je eden izmed njih.
Kaj ste mu naredil?
Zaupala sem mu.
Tako kot vsi ostali.
Zakaj ne bi?
Nekoč nas je človek obiskal...
za kratek čas.
Njeno bivanje tukaj nam je prineslo veselje.
Že leta čakamo, da sprejmemo druge,
pokažemo dobro voljo,
ti ljudje pa so to videli kot slabost.
O čem govorite?
Govorim seveda o ubogem Malem Kipu.
Kdo je Mali Kip?
Njegovi starši so tukaj. Lahko njih vprašaš.
Prosim, povejte mi. Kaj so ljudje naredili?
Spregovori! Odgovori mu!
Vzeli so najinega sina. - Ugrabili so Malega Kipa.
Ne! Motita se. Moj oče tega ne bi storil.
Ampak je.
Zato kot voditeljica vseh nas pravim:
"Vilini za viline"!
Nič več neumnih zabav, kjer smo neprevidni.
Nič več neprevidne malomarnosti.
Nič več petja.
In tresoples je izrecno prepovedan!
Nič več dobrote.
Nič več veselja.
Nič več božiča.
Stražarji, odpeljite ga na stolp!
Gremo!.
Daj mi to.
Miika. -Ja?
Pobegni, dokler še lahko. - Ne, ne bom te zapustil.
Bog ve, kaj naju čaka v temnem stolpu.
Ne bom... Počakaj, kaj bi lahko bilo tam?
Morda mučenje, stradanje ali celo smrt.
Kaj je to? Hej!
Nicholas! -Miika!
Tihotapec miši!
Premakni se! Zdaj si prepuščen samemu sebi.
Vstopi skozi vrata.
Kam me peljete?
Pojdi not!
Če bi našel očeta, bi zagotovo vse razjasnil.
Prosim, resnico govorim!
Prosim, govorim resnico.
Nič ne veš o resnici.
Nihče ne ve.
Moje osamljeno srce je dokaz.
A si ti vilin?
Ne, gnusno. Jaz sem vilinka.
Poštena vilinka.
Lažeš. To ne obstaja.
Ne morem lagati. Sem poštena. To me spravlja v težave.
To in če razstrelim ljudem glavo, ampak...
Kaj?
V redu, nekomu v usta potisnem breskov
list in 12 sekund kasneje eksplodira.
Moram najti očeta. Mi lahko pomagaš?
Lahko bi, ampak nočem.
Sem ti povedala, da nikoli ne lažem, in reševanje tvojega očeta ne zveni zabavno.
In Mali Kip? Kaj veš o njem?
Ima čudno ime. Ljudje so ga ugrabili.
Gre za nesporazum.
Moj oče bi zagotovo vse razjasnil.
Kakšna dolgočasna ideja. Še dobro, da sva zaprta.
Na, primi to. -Kaj?
Auu! - Jaz jih imenujem strelci.
Niso tako močni kot breskve, a dovolj v pravih rokah.
Zakaj pa? - Da zbudi trola.
Katerega trola? - Tistega za tabo.
Priporočam, da stisneš glavo, dokler ne poči, posesaš
vse sočne koščke in ga nato spustiš na tla.
A si nora?
Žal mi je. Besede same zletijo ven.
Mi lahko pomagaš, prosim?
Ti govoriš samo resnico, kajne?
Imam še en breskov list, a ga hranim za nekaj posebnega.
To je nekaj posebnega. Pojedel me bo!
Ok, v redu.
Zgrabi ga!
Daj mu v usta!
Devet, osem, sedem, šest...
Daj mi roko.
Tri, dva...
Letiva!
Ne, padava. Si bil izpostavljen čarovniji?
Dreamwick, vendar ne vem točno, kaj je. -Dolgočasen vilinski urok.
Deluje, če misliš na nekaj dobrega. - Mislil sem na mamo, očeta, Miiko.
Kdo je Miika? - Moj mišji prijatelj.
Kako zabavno! Nikoli nisem razstrelil miške.
Kaj se dogaja? - Mislim, da sem uničila trenutek.
Predstavljam si lepe stvari. - In jaz sem mrtva miška.
Zdaj moram razmišljati tudi o tem.
Kje so?
Gremo, hitro. -Hitro!
Pohiti. - Premakni se.
Jih je kdo videl?
Daj no. Zakaj?
Kje sta? -Živjo! Tukaj sva!
Kaj delaš? -Na strehi. Tam sta.
Ne! Kaj pa če bi bila tiho? - Želim si, da bi lahko.
A veš, koliko ljudi si želi prijatelja, ki govori samo resnico?
Ne veliko? - Nihče, človeški fant.
Poslušaj, ne morem te več imenovati
človeški fant, čeprav si popoln zgled.
Bodimo iskreni, možnih prijateljev ne morem zavrniti.
Torej, novi prijatelj, kako naj te imenujem?
Mama me je klicala božič,
ampak vsi drugi me kličejo Nicholas.
Ljudje so torej nevarne
živali in jim ni mogoče zaupati.
Kaj bi naredili, da bi videli človeka?
Točno tako.
Prosim, pomagaj mi pobegniti.
Strogo gledano ti ni treba.
Moja dolžnost je zaščititi svoje učence, da jih nihče
ne poškoduje, kot so ljudje, ki so ugrabili Malega Kipa.
Ne, prosim.
Če mi pomagaš pobegniti, bom našel Malega Kipa in ga vrnem v Elfhelm.
Odpri vrata. -Prosim. Govorim resnico.
Odpri!
To je ukaz!
Umakni se! Zakaj?
Hitro!
Daj! Pripeljai Kipa nazaj!
To je to!
Ali so tukaj ljudje?
Lahko grem?
In ti? Človek? -Ne.
Končali smo.
Preiščite hiše!
V to smer.
Tukaj. - Pozvonil bom.
Nicholas!
V redu je. Poznam tega jelena.
Hvala, Noosh. Tudi jaz sem te pogrešal.
Tam so! -Oh, ne.
Imamo ga! -Moram iti.
Ne smejo pobegniti!
Drži se! -Pojdimo!
Daj no, Blitzen. - Premakni se!
Vso srečo, smrdljiva klobasa! -Nicholas! Tukaj zgoraj!
Miika!
Miika, pogrešal sem te. -Jaz pa tebe.
Miika, to je Poštena vilinka. -Kdo?
Ne! Ne pustite jim pobegniti!
Velika je za vilinko.
Prosim? -Ne zdaj.
In ta? Nov prijatelj?
Ustavi ga!
Blitzen, sem.
Ne, ujel me je! -Sklonite se.
Padel je! -Še malo.
Oh, ne. - Imamo te.
Dol! -Dol!
Imamo jih obkoljene. - Naredite krog.
Povsod so. - To je to.
Zategnite zanko! -Spusti se. Takoj!
Nimajo pojma, kako naporno je, ko si močan.
Ustavi se!
Ja?
Ga ujamejo?
Kako? - Ali umre?
Če se to zgodi, ne nadaljuj več. - Bi bilo preveč za nas.
Lahko bi.
Vi lahko vse prenesete,
ker ste že vse prestali.
Nicholas je bil obkrožen.
Kamorkoli jim je segel pogled,
je pot bila blokirana.
Ne smejo me ujeti.
Na srečo imam še nekaj trikov.
Mislim, improvizirano domače razstrelivo.
Počakaj, kaj? -Ujemite jih!
Miika, pokrij si ušesa. Zakaj?
V zaklon!
Blitzen, pojdi! -Hej! Pazi! Tukaj so!
Zapri vrata! - Ja, mati Vodal!
Ne bo nam uspelo.
Kaj delaš?
Držala bom vrata. Pojdi.
Ne morem brez tebe. - Pravzaprav lahko.
Pojdi! -Naprej.
Pojdi. To bo glasno.
Ujemite jih.
Pojdi! Najdi očeta.
Eksplodiralo bo.
Daj no, Blitzen. - Ne izpustite ga!
Ulovite ga, norci!
Kaj delaš?
Tako so vsi trije preiskovali
gore, potoke in zamrznjena jezera.
Nekje v prostrani divjini
je Nicholas upal, da bo našel očeta
in rešil skrivnost ...
Gremo, Blitzen.
... izgubljenega vilinskega otroka.
Dim.
Hej, Miika. - Ja?
Poglej to. -Nit. Ali veš, kam vodi?
Ne, ampak nekam vodi.
To res pomaga.
Mali Kip.
Vem, da te je strah. Kot mene.
Prišel sem pomagat.
Najlažji ulov v življenju.
Vem. -Tako kot ujeti zajca.
Tukaj je veliko ptic.
Hiter je.
Samo pravim.
Verjetno ste vsi že okusili zajca.
Odvisno od tega, katero obljubo želiš držati,
tisto, ki si dal kralju ali sinu.
Ne bomo več dolgo.
Bodi tiho ali...
Stoj pri miru!
Kdo si ti?
Povej mi ali pa si mrtev.
Izgubil sem se v gozdu. Ne bom delal težav.
Nekaj nameravaš. Povej mi ali te vstrelim.
Hej, kaj se dogaja?
Tega fanta sem našel.
Kaj počneš tukaj?
Kdo si ti?
Kaj počneš tukaj? -Kdo si ti?
Ti si Joelov sin.
Moj oče. Kje je?
Nicholas?
Ali si to ti?
Oče.
Zakaj si tukaj?
Tebe sem iskal.
Nisi rekel, da boš ugrabil vilina. Rekel si, da boš našel dokaz o Elfhelmu.
Kaj je boljši dokaz kot pravi vilin?
Gotovo so te prisilili k temu. Reci, da se je to zgodilo.
To je za naše dobro, Nicholas. -Ne.
Kralj je iskal upanje. Kje je tu upanje?
Lahko ga odpeljemo nazaj v Elfhelm.
Na njegov dom. Vilini bodo veseli.
Mogoče ti dajo nagrado. Vsem vam.
Bolje biti reven pa srečen, kot bogat.
Bolje kot karkoli.
Če si to pozabil,
si pozabil mamo.
Pustil te bom, Kip.
Joel, premakni se. - On je moj sin.
Poskuša pomagati vilincu pobegniti.
Tudi njega bomo privezali. -Oče.
Da ne more nikamor pobegniti. -Oče!
Tišina!
Ok. Zvezite ga.
Tudi jelena priveži.
Oče, kaj? Oče!
Oče!
Oče, prosim!
Oče!
Blitzen! -Mirno!
Počasi! -Pusti ga!
Drži ga.
Poškoduj mojega prijatelja in ugriznil te bom v oko.
Uspelo ti je. Govori!
Ja, je. On je neverjeten.
Ne glej me tako, sin. Dajem vse od sebe.
To je to?
Bom iskren.
Osebo lahko sodiš, če te poskuša ubiti s...
Utihni, Miika.
... sekiro.
Bodi miren. -Kaj delaš?
Sledi mi. -Ne. Zakaj bi to naredil?
Hej, Nicholas!
Nora ideja, da si pobegnil od doma in prišel sem.
Ampak ti si moj sin in jaz sem s teboj ne glede na vse.
Zakaj se smehljaš?
Navsezadnje je v tebi dobrota.
Pridi mali Kip.
Torej. Vzemite jelena in odpeljite Kipa v Elfhelm.
Nato pojdite na jug in se ne ustavljajte dokler niste pri koči.
Bežijo. -Za njimi!
Pobegnili bodo!
Zbudi se! -Nicolas.
Hitro! Joel! - Pojdi, sin.
Ne brez tebe. -Pohiti!
Vsi ven! Daj no! Pojdimo!
Teči. - Vilinca so ugrabli.
Joel! Nicholas!
Tokrat ne bom zgrešil!
Hitreje, Blitzen. Hitreje!
Bližje!
Joel, dogovorili smo se!
Ne smejo pobegniti!
Uhajajo!
Tecite! Joel!
Moramo iti hitreje!
Ne gremo dovolj hitro, Blitzen!
Nicholas, pred nami!
Gremo, Blitzen! V tebi je čarovnija!
To je to! Uspelo ti bo!
Pretežek sem!
Še malo! Še malo, Blitzen!
Prosim, leti, Blitzen! Leti!
Ne, oče! - Rad te imam, Nicholas.
Ne, oče! - Toliko dobrega je v tebi.
Najboljši si od vseh drugih.
Ne, oče!
Oče, ne! Oče!
Prosim!
Oče, ne!
Oče!
Najslabša zgodba, kar sem jo kdaj slišal. - Nisem še končala.
Zdaj se ne more srečno končati.
Morda ne.
Sreča ni obvezna in nič nima konca.
Vesel božič vsem.
Ampak, teta Ruth?
Kaj je, Mopic?
Ubogi Nicholas.
Vem. Bolečina, ki jo je čutil, je bila neverjetna.
Žalost je cena, ki jo plačamo za ljubezen,
ampak milijonkrat se izplača.
Nicholas...
Zelo mi je žal.
Zdaj pa je čas, da Nicholas vse popravi
in privede Malega Kipca domov,
v Elfhelmu.
Poslušaj.
Verjetno misliš, da je bil moj oče slab človek,
so pa tudi dobri.
Ljudje so zapleteni.
Ulice Elfhelma so bile zapuščene.
Nikjer ni sledu o vilinih.
Mati Harkers, zaradi gnusnih
zločinov nad vilini si dosmrtno izgnana.
Lahko nas kaznujete, vendar
ne bomo izgubili tal pod nogami.
To je naš dom.
Dovolj!
Vsi ste izgnani.
Tega ne moreš. - Pravkar sem.
Ne smete ogroziti naše varnosti in motiti našega življenja.
Ali smo že pozabili lekcijo ubogega Kipca?
Zakaj ga sama ne vprašaš?
Ne bom imel velikega govora.
No, zgleda da je to to.
Če je Mali Kip živ...
potem ...
potem je tudi upanje živo!
Hvala nebesom.
Počakaj.
Odložite ga. Pripeljite ga nazaj.
Hura za Kipka!
Moramo se prilagoditi.
Počakajte! Ukazujem vam!
Kaj je rekel? -Še nič. Pravkar je potrkal.
Je pa razburljivo.
Kaj je to?
Oh, moj otrok!
Oprosti, mama.
Pogovorila se bova, ko bo tvoj oče prišel domov.
Si našel očeta?
Poslušaj.
Edina stvar v življenju, ki je preprosta in jasna, je resnica.
Lahko pa boli.
Ali bolečina kdaj izgine?
Ne.
Ali ne moreš vsaj enkrat lagati?
Ampak naučiš se živeti s tem.
In to te naredi močnejšega.
In to je resnica.
Ne razumem, kako si to naredil.
Razloži mi...
Rešil si najinega otroka.
Vsakdo bi to lahko storil. - Ampak samo tebi je uspelo.
Ne bodi sramežljiv, sprejmi to.
Mi smo izdelovalci vrtavk.
Skromen je.
Te vrtavke so vrhunske.
V znak hvaležnosti ti želimo
ponuditi naše najboljše izdelke.
Imel sem samo eno igračo.
Lutka iz pese.
Naredila mi jo je mama. - Zelo žalostna zgodba.
Pojedel jo je. - Vsem nam je za nekaj žal.
Samo ena igrača?
V igri sem se počutil srečnega in ljubljenega.
To je vse, kar otrok potrebuje.
Počakaj. -Kaj je?
Ali jih lahko naredite več? Veliko več?
Seveda... -Potrebujem vse.
Vse, kar se sveti, zlaga, se igra...
Tudi to zaveso si moram izposoditi. - Boš ugrabil še enega vilina?
Ne, nekaj večjega. Veliko večjega. - Ali odpiramo trgovino z zavesami?
Dobro. Gremo. - Nimamo veliko časa.
Nimam veliko sira. - Zakaj nisi rekel? Mi imamo sir.
Poroči se z mano.
Vse je v redu. Zagnal bom kolo.
In še stransko kolo.
Hvala. Popolno je. - Daj mi kolesa.
To je to, super vam gre. Nadaljujte.
Neverjetno. Hvala vam.
Nekaj si pozabil. Poskusi ponovno.
Videla sem že slabše.
Hvala vam. - Ko bi le videla to, mama.
To je vse kar si želela.
Opozorilo, še pet minut.
Pet minut! - Sveže pobarvano.
Modra za mir,
rdeča za veselje, zelena za čudež
in rumena, da me žgečka po očeh.
Ti je všeč?
Ali ni to malo kičasto?
Popolno je. - Odličen je.
Severni jeleni ne bodo vozili sami.
V redu, čas je. Nimamo veliko časa.
Vesel božič!
Izvoli, vzemi to. -Ne, ne, ne morem.
Zdaj si eden izmed nas.
Ne moreš predstavljati Elfhelma oblečen kot revež, kajne?
Zgledujejo se po tebi.
Mi vsi se, veš.
Pa ne samo zato, ker si visok kot velikan.
Tako. Elfhelm je zdaj tvoj dom.
Pojdi in ponesi naše veselje.
To je to.
Hvala za vse. - Pazi, kako letiš.
Pripravljeni smo. Kmalu se vidimo.
Računamo na to.
Ustavi se!
Ta človek ne sme zapustiti Elfhelma.
Vrnil nam je vilinskega otroka.
Hura za to.
Toda kaj je en fant za vso skupnost?
Ne smemo dovoliti, da nas to, kar smo pridobili,
zaslepi pred tem, kar lahko izgubimo.
Naš dom.
Našo kulturo.
Nemogoče.
Deček,
kje si dobil ta obesek?
Kje si ga dobil?
Od moje mame.
Vedno ga je nosila.
Nisem si mislila, da ga bom še videla.
Davno nazaj...
je človeško deklica prišlo v našo vas...
utrujena in izgubljena.
Sprejeli smo jo.
Bila je polna ljubezni, prijaznosti...
in upanja.
Postala je naša prijateljica...
Moja prijateljica,
dokler se sneg ni stopil in se je vrnila v svoj dom na jugu.
S poolnimi žepi čokolade.
Tam je torej končala moja čokolada.
Če se prav spomnim,
Dimelza,
si nekoč imela rada ljudi,
več kot večina nas.
A odšla je brez pozdrava.
Ni pozabila.
Mama mi je vsako noč pripovedovala o Elfhelmu.
Vedno je bil z njo.
Lumi.
Klicali smo jo Lumi.
Lumi.
Deklica, ki je prišla,
vendar ni mogla ostati dolgo.
Vidim jo.
Vidim jo v tebi.
Mama mi je rekla, da je Elfhelm najsrečnejši kraj na svetu, poln upanja.
In spet bi moralo biti, še posebej na božič.
Po njem me je poimenovala.
Dala ti je...
Dala ti je ime "Božič"?
Imamo še čas do velikega dne.
Lahko bi bil najboljši doslej.
Pripravljen, prijatelj? - Rojen pripravljen!
Mislil si jelena, kajne?
Hitreje, Blitzen!
Se vidiva kmalu.
Srečen let, Božiček!
Tukaj, Blitzen! Dol!
Mislim, da sem si prepognil rep.
Kdo si ti?
Kaj je v vreči?
Upanje, čarovnija in čudež.
Straža!
Počakajte.
Kar ste iskali, odkritje, ki bi lahko prižgalo iskro.
Oh, to.
Obupal sem nad tem.
Če vidiš veliko konj z rogovi na glavah, postaneš malo ciničen.
Počakajte.
Straža!
Ne kličite jih.
Mislim, da ni nikogar tam. - Samo poglejte, prosim.
Vredu. Pokaži mi.
Ni prav čarobno.
Kako deluje?
Tam bomo začeli.
Ali kralji nudijo pomoč?
Ta daje.
Kako ste prišli noter?
Kaj zdaj? -Poglejte.
Nicholas je kralju pokazal, da niso vse samo darila.
Čeprav so čudovita.
Gre za to, se skriva v njih.
Tukaj je ena.
Dajemo vse, kar imamo, da pokažemo, da nam je mar.
In takrat si vsi delimo veselje.
To veselje lahko preraste v upanje,
iz hiše v hišo,
in se razširil po vsej državi.
Iskal sem nekaj novega.
Prinesel si mi nekaj, kar smo pozabili, da že imamo.
Hvala.
Vso srečo pri vsem. -Srečno.
Kam greš? - Moje delo je opravljeno. Zato...
Dokončano?
Dal sem vam idejo, pokazal, kako deluje.
Nekoga moram imenovati na to mesto. -Super.
Super. Kdaj lahko začneš?
Komaj te poznam, a če si kdo
zasluži neskončno veselje ljubezni,
to si ti, mladi prijatelj.
Sej je samo za en dan v letu.
Kako se bo imenoval?
Enostavno. Dan Nicholasa in Miike, govoreče miške.
Imaš še kakšno idejo?
Veste, komu bi koristila magija?
Komu?
Banditi! -Gremo!
Banditi!
Vlomilec! -Pojdimo!
Hej, teta Carlotta!
Jaz sem, Nicholas.
Letim na jelenu, miška pa zdaj govori.
Živjo!
Glej, pripeljali smo našega služabnika, kralja. -Živjo!
Živjo...
Vrnil sem se, da ti povem, da je čarovnija resnična.
Je. Res.
Žep.
Aja, poglej v žep.
Hvala, Nicholas!
V vreči skoraj ni bilo več igrač,
a za Nicholasa se je pustolovščina šele začela.
In tako so kralj,
miška,
severni jelen
in deček, po imenu Božič,
izginil nazaj v nebo.
Ne razumem.
Mogoče naslednje leto.
Daj no, preprosto je. Uporabi... -Počakaj. Bom ugotovil.
Razumem.
Bomo kmalu slišali novo zgodbo?
Kadarkoli jo boste potrebovali.
Kaj pa jutri?
Hej, zakaj ste budni? Že zdavnaj bi morali spati.
Naslednje leto naj bo pravi božič.
Dobro. In kaj če... -Oče.
Nisem...
Nisem - Vedno je tako.
Tudi najtemnejša noč se bo končala.
Sonce bo vzšlo in božična jutra bodo
spet prišla, ko se lahko zgodi karkoli.
Jaz...
Mami bi bilo to všeč.
Nikoli ne bo prišla več nazaj , ne?
Ne, ampak ti si zdaj najboljši spomin nanjo.
Teta Ruth. -Ja?
Se je božič res začel tako?
Sigurno. Jaz nikoli ne lažem.
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Prevod: Alex (BLiNK) Tehnična Obdelava: CRAZY SRBIN PRODUCTION