MOSTY
- Ahoj, Jime. - Zdravím.
- Díky. - Díky.
Nic víc s sebou nemáte?
Já jsem Sharon.
Máte velikost M?
Tak jo.
Mobil máte předplacený. Někde tady je číslo.
Přemýšlela jsem, co ještě sehnat.
Každý má jiné potřeby.
Kapky do očí, lak na vlasy a podobně.
Jeden chtěl kondicionér místo pěny na holení.
Cokoli chcete, stačí říct.
Mám mluvit pomaleji?
Pomůžu vám.
A je to. Dobrý.
Určitě jste větší dobrodruh než já.
Já nemůžu letadla vystát. Neužívám si pobyt ve vzduchu.
Ani všechny ty lidi, co člověku funí za krk.
Šikulka.
Tak jo.
Teď pomaličku vstaneme.
Koupelny můžou být nebezpečné.
Ukažte, pomůžu vám.
Frank měl radši Naproxen než Advil.
Měl bursitidu v rameni.
Pracoval v továrně, kde balil hotovky.
Já bych to nejedla. Nejspíš onemocněl ze všeho toho hliníku.
Kdy to bylo?
Před devíti lety.
Zvládala jsem péči o něj tak dobře, že mě napadlo se tím živit.
Šla jsem na studia a získala licenci.
Fakt mizernej život.
Moc se omlouvám.
To nic. Lidi říkají věci, které nemyslí vážně.
Někdy jim vypadávají některá slova. Zlepší se to.
Vybavíte si jeho jméno?
John Jones.
Mary Blacková?
Nemám ponětí.
Dobře. Teď druhou rukou.
To je ono.
Výborně. V pořádku, teď zpátky.
Sharon!
To nic, drahoušku.
Už bude dobře. Jen dýchejte.
Poslouchejte mě.
To nic, zvládnete to.
To je ono. Jen dýchejte.
Nádech. A výdech.
Nádech a výdech.
Ještě jeden.
Vedete si skvěle.
Dobře, tenhle je velký. Později už takové nebudou.
Vnímáte mě?
Děkuju.
Chceš se před setměním projet?
Tady to vezmi vpravo do města.
No vida.
Už můžeš pryč.
Zastav. Musíš sjet ke kraji a zastavit. Přímo tady.
Omlouvám se.
To nic.
Je to těžké.
Není. Uřídit auto by nemělo být hodný oslavy.
Myslím odchod. Změna může být náročná.
Jestli se na to necítíš, můžeme tvůj pobyt prodloužit.
Na to nemám peníze.
Stejně bych se měla vrátit.
Domů.
Ne, do práce. Na další misi.
Udělala jsi velký pokrok, ale na práci nejsi připravená ani zdaleka.
Tak k čemu tohle všechno sakra bylo?
Nezapomeň, co jsme si říkaly, jo?
Udržuj pořádek. Připrav se na mezery v paměti.
Tvoř si seznamy a udržuj je. Všechno kategorizuj.
Hledej dvojice a dávej je k sobě, jak jsme to cvičily.
Nezapomenu.
Lidi zapomínají. Můžou věci uspěchat.
Jak se plánuješ dostat z autobusu domů? Můžeme to sepsat.
Máma mě vyzvedne na nádraží.
Přijede ještě někdo?
Tvůj bratr?
Už dlouho jsem doma nebyla a nehodlám se tam moc zdržet.
- Takže… - Mít společnost může pomoct.
Mně samota neva.
Ativan, Depakote, Cymbalta, Vicodin. Rehabilitace ještě neskončila.
Každý den bude boj, pokud máš dělat všechno to, co dřív.
Jo.
Zvládnu to.
MUZEUM DRUHÉ SVĚTOVÉ VÁLKY
Myslíš si, jak nejsi vtipnej, co?
Asi je to tam, počkej.
Jo, hned přijdu, vydrž.
Lynsey?
Lynsey, neříkala jsi, že přijedeš v pátek?
Mami?
Jak je ti?
Jsem v pohodě.
Debbie mi dovolila skončit v pátek dřív.
Chtěla jsem nakoupit. Vyklidit ti auto.
Koupit dort a vyzvednout tě. Měl to být uvítací ceremoniál.
To je dobrý.
Chceš poznat Teda?
Ne, potřebuju se vyspat.
Budeme potichu.
Ráno musím brzy do práce, ale ty si přispi.
Poslyš, Lyns.
Měla jsem starost.
Zase jsi to ty.
MOBIL PENĚŽENKA
Co byste ráda?
Pořád ještě nabíráte lidi?
- Na čištění bazénů? - Jo.
Jste doma na prázdniny? Z vysoké?
Z Afghánistánu.
Díky za vaši službu. Můj otec byl v námořnictvu. V Koreji.
Ale proč chcete čistit bazény?
Mám ráda vodu. Čistila jsem bazény na Newmanově střední.
V Afghánistánu asi moc bazénů není.
Co já vím, tak ne.
- Máte řidičák? - Jo.
Bezva. Začnete zítra?
Jasně.
Hej! Ty nemáš na silnici co dělat!
Do prdele!
Do prdele.
Jo.
DIAGNOSTIKA
Co to je? Scottsdale 1985?
To je pořádně starej design kastle. To máte pěkný auto.
Jo. Teď už ne.
- Jak dlouho už to dělá? - Zrovna začalo. Nevím, není moje.
Kdy jste naposledy měnila olej?
Nevím.
Tak jo. V pohodě.
Hej! Santiago!
Pojďte dovnitř. Máme klimatizaci.
Jo.
AUTOSERVIS NOLA
Včera jsem měl pravdu, výfukový ventil.
Takže… Nejspíš jenom karburátor.
A pokud jo, seženu ho na eBayi.
Ten nebývá problém najít, ale asi nedorazí hned. Spěcháte?
Nevím, jak dlouho se zdržím.
- Kolik to bude stát? - Asi 350 nebo 400 plus práce.
Možná víc, když uvnitř ještě něco najdeme.
Nevím, jestli chci opravu. Není můj, je…
Ne, vždyť to je… Je to fakt hezký auto.
Takže…
Tak jo, co kdybyste ho tady nechala?
Až ten díl seženu, zavolám vám odhad, jo?
Neznám svoje číslo.
Chci ho kvůli práci.
Ne, já fakt neznám svoje číslo.
Tak co kdybyste… Co tohle? Vy zavoláte mně.
A vaše číslo se objeví, jo?
Půjčíte mi mobil?
Teď zavolám na svoje číslo, jo?
A tím pádem ho tam budete mít. Jednoduchý.
Jmenuju se Aucoin.
Díky.
Hej, Scottsdale, jste v pořádku?
V pohodě.
Je pěkný vedro. Chcete svézt?
- Kam jedete? - Ke křižovatce Tchoup a Bordeaux.
- Jedete si dát sno-ball? - Ne.
Ty jo, možná.
Chcete pustit nějakou hudbu?
Mám tu CD na výběr.
Tu si pouštěla má babička. Fakt… Ernieho fakt zbožňovala.
Ale jeho blues je špatnej vtip.
- Jste odsud? - Jo, od narození. Vy?
Taky.
- Která střední? - Newmanova.
Dali mi stipendium.
Já chodil na De La Salleovu.
Aucoin, že?
Většina lidí mi říká James.
Já znala Jess Aucoinovou z De La Salleovy.
To je moje sestra.
Hrála jsem proti ní basket. Tvrdá soupeřka.
Zvláštní, zpívá o hrozný tchyni, a sám je s tou svou pohřbenej.
Na Clairborne Avenue.
To je ironie.
NAČÍTÁNÍ DISKU
Sakra.
Asi proto lidi cédéčka už nekupujou.
No, já jsem stará škola, takže…
Jo.
Tu znáte, ne?
- „Here Come the Girls“? - Jo.
Tak jo, Newmanko.
Dobře.
Začneš kartáčem, pak vezmeš hladinovou síťku.
Sebereš všechny květy a listí.
Pak vezmeš dnovou síť, tu velkou.
Vybereš všechny kamínky, větvičky a žaludy.
Cokoli by ucpalo odtok a poškodilo čerpadlo.
Zatím dobrý? Zvládáš to všechno?
Jo. Hlavní odtok.
Tak jo, fajn. A pak vyprázdníš odtoky.
A odtoky jsou vážná věc.
Netušíš, co v nich je.
Bazénový odtoky ti toho o člověku hodně prozradí.
Musíš víc přitlačit.
To je ono.
Lidi na svoje bazény fakt kašlou.
Došel chlór. Doběhnu pro něj do auta.
Myslíš, že to zvládneš sama?
Ano.
Zítra začneš na Octavia Street.
PEXESO
Tak potom přijeď. Jo, lásko.
Tak jo, zatím.
Ty jsi tady. Neviděla jsem auto.
Je v opravně.
Co je s ním? Kolik to bude stát?
Buď bez obav. Já to zaplatím.
Tak to nemyslím.
Jak se cítíš?
Dobře. Fajn. Jsem v pohodě.
Posedíme spolu? Dala bych si něco k pití.
Unavená?
Jo.
Jasně.
OPRAVÁŘ: NAŠEL JSEM V AUTĚ ZÁPISNÍK. CHCETE HO ZPÁTKY?
Haló? Je tu někdo?
Tady vzadu.
Ty jo, pěknej barák.
- Nezastřelí mě, že ne? - Dneska ne.
Majitelé jsou pryč.
- Díky. - Není zač.
- Chcete posedět? - Jo.
Plavete?
To ani ne. Ne.
- Všimla jsem si, jak chodíte. - Zvládám to.
Byl jste voják?
Ne. Hádám, že vy jo.
Něco takovýho. Právě jsem se vrátila.
Jak to jde?
- Jo. - Jo.
Podívejte se nahoru.
A teď vlevo.
Výborně.
Takže Ativan, Cymbalta, Depakote, Vicodin a poranění mozku.
Ze kterého se zjevně skvěle zotavujete.
U poranění mozku nikdy není nic jisté.
Cítím se fakt dobře. Vlastně by mě zajímalo,
co by se stalo, kdybych přestala brát léky.
Riskovala byste mrtvici, pocity úzkosti, abstinenční syndrom a depresi.
Cítím se dobře.
Je možné, že za ten pocit může Cymbalta?
Vysvětlíte mi, jak jste k tomu poranění přišla?
Nepíše se to tam?
Stojí tu: „Krvácení do mozku utrpěné v Afghánistánu
v důsledku exploze při přesunu.“
Tak se to stalo.
Ale já chci slyšet váš popis té události.
Chci jenom vysadit léky. Nikdy jsem žádné nebrala.
A nehodlám je teď užívat až do konce života.
Pokud hledáte neurologa, který k medikaci přistupuje jako k bonbónům, já to nejsem.
Pracuju jako ženistka.
Specializuju se na vodní systémy. Poslali mě dělat na přehradě.
To znamená 20 minut jízdy od základny. Konvoj tří vozů.
Po deseti minutách jízdy vedoucí vůz vybuchuje.
Viděla jsem to přes přední sklo. A pak vybouchne můj vůz.
Nejdřív tak úplně nevím, co se stalo.
Ale chlap vedle mě, seržant, je v plamenech.
Oheň se mu šíří na nohou a na hrudi a on se ho snaží uhasit.
Nevidím a nemůžu dýchat.
Po chvíli se někomu povede otevřít zadní dveře.
A lidi vyskakují ven.
Vidím denní světlo, tak se k němu pokouším dostat.
Ale všude se ozývají výstřely a ti, co vylezli ven, to schytávají.
Sotva vylezou, padají k zemi. Takže ven nemůžu.
Ale zároveň musím, protože ten vedle mě hoří.
Pak jsem ztratila vědomí a probrala se v nemocnici.
A tam mi řekli, že mi ten výbuch způsobil krvácení mozku.
Pomůže to vaší diagnóze?
Ano. Díky za vaši sdílnost.
Povězte mi, jak se vám spí.
Moc dobře ne.
Ahoj.
Tys nakoupila.
- Víš, kolikrát jsem dům refinancovala? - Třikrát.
Mluvila jsem s Debbie. Hledají někoho do kanclu v patře.
Mohly bychom spolu trávit pauzy. To by bylo fajn.
Já práci mám. Už jsem ji sehnala.
Jo? A jakou.
Čištění bazénů.
Co to obnáší?
Bazény. Čistím je.
Radši děláš v čtyřicetistupňovým vedru
než v klimatizovaný kanceláři v obchoďáku?
Řekla jsem Debbie, že přijdeš. A jak jsi chytrá a krásná a všechno.
Teď v kanclu dělat nemůžu.
Jistěže můžeš. Je to dobrá práce. S pojištěním.
Nemůžu celej den zírat na monitor.
Aspoň to zkus. Vím, že to není tvůj sen, ale to ani čištění bazénů.
Je to jen dočasný, než se vrátím.
Kam jako?
Děláš si srandu?
Kdy jsi mi to chtěla říct? A vezmou tě vůbec zpátky?
- Zkusím to. - V tomhle stavu?
- Není to tvůj problém. - Je, když uprostřed noci zvednu telefon
a doktor z Německa řekne, že má dcera vyletěla do vzduchu.
Jsem v pohodě. Zvládnu to.
Tak jo, Lynsey.
Přijela jsi na návštěvu, tak pojďme na to. Jak se máš?
Necítím se nejlíp.
To má zůstat tajný.
ŽENIJNÍ SBOR ARMÁDY USA
KRITÉRIA ZNOVUPŘIJETÍ ZDRAVOTNÍ PŘEKÁŽKY
KRITÉRIA TĚLESNÉ ZPŮSOBILOSTI
LÉKAŘSKÉ POTVRZENÍ ZDRAVOTNÍ ZPŮSOBILOSTI
- Pozor na roh. - Díky.
ČIŠTĚNÍ BAZÉNŮ
Tak jo.
Teď sem.
- Jo. - Jo. Dobrý.
Kolik jsi za to zaplatila?
Padesát dolarů.
Je to síla, ale kvůli práci musím složit zkoušku.
Na čištění bazénů mají testy?
Ne, v mojí staré práci.
Cvičils na tom?
Párkrát na fyzioterapii. Ve fitku už jsem chvíli nebyl.
Já taky ne.
- Jak to vypadá s mým autem? - Jakým?
Ne, jen toho mám moc.
Furt mi volá jedna běloška.
Chce stěhovat posilovací stroje a tak, víš?
Divný.
A co ty? Jak jde to čištění bazénů?
Je to fakt dřina.
- Vážně? - Ne.
Vtipný.
- Stačí sem, ne? - Jo. Stačí sem.
Tak.
Tak jo, moc to nepřeháněj, jo? Je vedro.
- Vedro zvládám. - Fajn.
- Díky. - Není zač.
Jo. Tak fajn.
Poslyš, nechceš zajít na burger nebo tak?
Určitě. Taky mě to napadlo. Jen jsem nechtěl být ten, co to navrhne.
Nechtěl jsem působit divně. Takže platíš ty?
- To v plánu nebylo. - Tak jo.
Ale připomínám, že ti tu dělám stěhováka.
Pozdravuj ho, jo?
Jo, víš, že budu.
To je na mě.
Co? Tak to je přece vždycky.
Vždycky ne.
- Díky. - Jo. Je to mámina spolužačka.
- Takže fakt vůbec nepiješ? - Hm?
Fakt nepiješ?
- Nezkusila jsem to. - Ani jedno pivo?
Ne. Co jsem zpátky, tak ne. Beru celkem dost léků.
Proti čemu?
Proti nutkání vystřelit si mozek z hlavy.
Jasně.
Tím myslíš prášky na bolest? Na hlavu? Na depku?
Zatím na bolest a na hlavu.
- Zvu tě na pivo. - Co?
Jsi fakt kost. Zvu tě na pivo.
- Ne, díky. - No tak, jedno pivo.
Zázvorovka v baru? V New Orleans?
Řekla ti ne, kámo.
Tobě taky jedno koupím, kámo.
Hluchej a slepej k tomu.
Ne. Já už totiž pivo mám.
A slyšels. Moje holka řekla ne.
To ti nějak nežeru. Jsi jeho holka?
Promiň. Mám přítele.
Takže je tvoje holka a má přítele?
Jo, přesně tak. Je moje holka a má přítele.
Máš s tím problém, kámo?
- Tak se hned nečil. - Pěknej večer.
Debil.
Poslyš, vím, že nejsi moje holka.
- Chápeš, ne? Jenom… - V pohodě.
Fajn.
Takže máš přítele, jo?
Nemám.
Ty někoho máš?
Ne.
Byl jsem zasnoubenej. Kdysi.
Co se stalo?
Uřízli mi nohu.
Dáš mi toho piva loknout?
- Určitě chceš? - Jo.
- Dík. - Jo, moje poslední.
Chci jenom říct,
že jak jsem zmínila, že nemám přítele…
- Hele, ne. Jen jsem… - Ne. Nech mě to…
Já s klukama nerandím. Randím s holkama.
Teď zrovna teda ne, ale když už, tak mám přítelkyni.
- Jasně. Já nechtěl… - Ne, já vím, o co ti šlo.
A jsem za to vděčná.
Jen ti to říkám, a tak to teď o mně víš.
Jasně. No… Dobře. To je fajn.
- Díky? - Nemáš zač.
V pohodě.
Já vlastně nikdy trávu nehulila.
Fakticky?
Brácha bral dost drog za nás oba.
Jo?
Crack, perník, domácí čistidla.
Alchymickej pokus z netu. Neúspěšnej. Popálil si plíci.
Sakra.
- Jak jsi přišel o nohu? - Ty jo.
- To jsem nečekal. - Tak jak?
Měl jsem autonehodu.
Měl jsem autonehodu s Jess.
A jejím synem, mým synovcem Antoinem.
Na mostě.
Vzpomínám si, jak jsem koukl do zpětnýho zrcátka
a viděl Jessin obličej.
Vzpomínám si na její pohled.
Jako by se loučila.
Jako by říkala…
„Tak se měj.“
A pak jsem se probral.
A cítil jsem na sobě tlak.
Něco mě fakt silně tlačilo. Vážně silně.
A zjistil jsem, že auto je celý pochroumaný.
A já spolu s ním.
A tahle noha…
Ta noha je tak zlámaná, že když se na ni podívám,
koukám si přímo na podrážku.
A pak jsem zvenku slyšel jekot.
Zevnitř ne.
Jess umřela?
Ne.
Jess ne.
To je mi fakt líto.
Jo.
Hej, jsi v pohodě?
Podívej, když přijde temno, prostě ho nech přejít, jo?
- Jo. - Jo.
To se dělá jak?
To… Tak jo. Co to temno způsobuje?
Návrat sem.
Nemáš tohle město v lásce?
V městě problém není.
Tak v čem?
V tom domě.
Brácha večer mockrát začal klimbat u kuchyňskýho stolu.
A máma ho litovala, jak je chudák unavenej.
Chybí mi.
Oba jsme v tom domě byli uvěznění.
A jen já se odtamtud dostala.
No, a už jsem nečekala, že se někdy vrátím.
- A pak mě vyhodili do povětří. - Co… Cože? Do povětří?
Amatérská mina.
Sakra!
Díky.
Tak já už…
Kam ten spěch?
Spěcháš někam?
Ne.
Já taky ne.
Díky.
Pěknej dům.
Velkej.
Jo, pro mě až příliš. Ne?
Mně velký domy nijak nevadí.
Jo, je to rodinnej dům.
- Vyrůstal jsi tady? - Ne.
Koupili jsme ho s Jess po mámině smrti.
Prostě jsme tady bydleli spolu.
Já, ona a Antoine, tři roky.
Bylo to…
Dobrý.
Zůstal jsi tady?
Jess se odstěhovala a já…
Jo, správně. Zůstal jsem.
Moje máma taky zůstala v našem domě.
Jako jediná.
Nechápu, o čem tu mluvíš.
Podle mě to není zdravý. Zůstávat.
Pro ni? Nebo pro mě?
Spíš pro mě.
Víš, nemusíš bydlet s mámou.
Nastěhuj se sem.
Co?
Jo, fakt.
Měla bys vlastní pokoj.
Víš, kolik jich tady mám? Ani bych o tobě nevěděl.
Podle mě to není…
Nesnažím se tě sbalit. Nic takovýho, jenom…
Já vím, ale jsi namol.
Pravda.
Prostě by bylo fajn mít společnost.
Ráno pít společně kafe.
Chápeš, večer hulit.
Občas společně vařit.
To jsme dělávali my.
Hele.
V pohodě.
Díky za svezení.
Jasně.
Prosím, nesuď mě.
Nesoudím.
Kde jsi byla?
Venku s kámošem.
Pila jsi?
Možná trošku.
Lynsey.
- Měla jsem tě za tu zodpovědnou. - To taky jsem.
Jen neskonči jako teta Leslie.
Nebo kdokoli z mojí rodiny.
Nebo z tátovy.
Tak dobře, mami.
Nemáš hlad?
Měla jsem burger.
„Měla jsem burger.“
Bývala jsi ohromně zábavný dítě a pak jsi děsně zvážněla.
Nejspíš jsi unavená.
Jdeš zítra do práce?
Tohle je luxus.
Tak co říkají doktoři?
Příští prohlídku mám 22.
Hodím tě tam.
To nemusíš.
Ne, já chci. Když máš doprovod, chovají se k tobě líp.
Vidí, že na tobě někomu záleží, tak nemůžeš být hrozná.
- Jsi si jistá? - Jo! To je to tak neuvěřitelný?
Promiň.
Děkuju.
Nelije z tebe pot? Vlez si sem.
Prospěje ti to. Uvolníš se.
Nevrhej se sem tak.
Co?
Proč jsi odjela tak daleko?
Nevím. Chtěla jsem.
Ale proč? Proč jsi to chtěla?
Ze spousty důvodů.
Povíš mi nějakej?
Ne.
To se tady nedalo být?
Můžeš mluvit upřímně.
Ne, nedalo.
V mládí jsem taky nevydržela na místě.
Chápu tě.
Fakt jo.
Čas na dolití.
Haló? Ahoj, Tede.
No, to je můj hlas. Takhle zní.
Ne. Nenudím se. Trávím večer s dcerou.
Jak ses měl ty?
Nehraj roztomilýho.
To si myslíš blbě, protože tě vidět nechci.
Jo? Fakt?
Vydrž minutku. Půjdu do ložnice.
Ne, nic nedělám.
Ahoj. Díky, moc se omlouvám.
Nemusíš. V pohodě.
Já blbec se na ni zas spolehla.
Zklamává tě často?
Jo. A přesto mě to pořád překvapuje.
Úplně v pohodě. Pojď, máme čas.
Asi dost i na tu sno-ball, co jsi minule neměla.
Myslíš?
Zvu tě.
Dobrota.
Díky.
Není zač.
- Ty máš vanilkovou? - Jo.
Proč? Co je na ní zlýho?
Jen jsem nevěděla, že vanilkovou vůbec dělají.
Říká ta s kelímkem duhy.
Jo, o to právě jde.
Hej, dobrý. Koupím ti další.
- Ne, nechci… - Mám dost…
Nechci další. Já sakra chci, aby mi přestalo všechno padat.
Promiň.
Takže ti všechno padá. Jak to?
Po té nehodě mám ještě furt pár problémů.
Takže to má ten doktor spravit?
Ne. Už jsem spravená.
Tak jo.
Řekni to.
Je dobrá.
Takže k doktorovi chodíš pro zábavu?
Ne, pro posudek, aby mě vzali zpátky.
Zpátky tam, kdes vylítla do vzduchu?
Potřebuju pryč odsud.
A stačí, aby ten chlap podepsal papír.
Koupím ti další sno-ball.
Vidím, jak zíráš na moji, a už se nedělím.
Mám dost hotovosti ještě na další dvě.
Pak už si musíš poradit sama.
Jak se máte? Bezva.
75 LET
- Bolest hlavy? - Ne.
- Spíte? - Skvěle.
DR. LUCAS INTERNA
Nálada?
Dobrá, jo. Jsem v pohodě.
Vlastně jsem si říkala, že už je čas na návrat.
Do armády?
Na misi, ano.
Vážně věříte, že jste zdravotně způsobilá?
Ano, po misi jsem absolvovala výstupní prohlídku,
prohlídku sluchu i zraku a mám skeny z Nebrasky.
Co ještě zbývá?
Riziko opakovaného zranění, které by zhoršilo vaše TBI,
a hlavně vaše psychické zdraví.
Já bych měla rozhodovat, co chci risknout, a říkám, že se cítím dobře.
Kouření má spojitost s rakovinou plic.
Závažné trauma zase s PTSD a depresí. A tahle spojitost je ještě silnější.
Nejsem připravený vám to podepsat.
To já musím být připravená.
Musíme být oba.
Za ten dnešek moc děkuju.
V pohodě.
Zítra nejdu do práce. Stavíš se odpoledne?
Zítra odpoledne?
Jsi v práci?
Šichty rozděluju já.
Můžeme k tomu bazénu na Octavia Street. Majitelé jsou ještě pryč.
No, v plavání se moc nevyžívám, takže…
Můžeme se prostě zhulit.
Jo, to by šlo.
Platím já.
Bezva.
Tak jo.
Teď jdeme do bazénu.
Ne. Pořád nemám zájem.
No tak, musíme si zaplavat.
Majitelé se v týdnu vrátí.
Voda je super.
Pojď.
Jo.
- Nemůžu uvěřit, že jsi sem fakt vlezl. - Jo.
Ty jo. Jak dlouho to bylo?
Jako malá jsem si cvičila výdrž.
Jaký bylo tvoje maximum?
Dvacet šest let.
Jsem o čtyři roky lepší.
- Dáme závod? - Fakt chceš?
Odpočítej to.
- Tři, dva, jedna. - Dva, jedna.
Co jako…
Do háje.
Michael Phelps!
Ani ses nepokusil.
Nemám na tý noze zrovna vrtuli.
Mám pocit, jako bych lhal.
Kdy?
Když jsem mluvil o té nehodě.
- V čem jsi lhal? - No, nelhal.
Něco jsem vypustil.
Nemluvil jsem úplně jasně a to je to samý.
Protože jsi neřekl, že jsi řídil?
Jo.
Řekl jsi, že jsi viděl Jess ve zpětným zrcátku, takže mi to došlo.
Antoine…
Seděl vedle mě.
Na sedadle spolujezdce.
Pořád opakoval, že chce sedět vpředu vedle mě, tak…
A Jess to nedovolila.
Že prý je moc malej a musí sedět v sedačce.
A já mu to dovolil.
Já to dovolil.
Myslel jsem, že takový věci dovolovat mám.
Dopřávat mu, co chce.
Rozmazlovat ho.
- Chápeš… - Jo.
- Ne, já… - Ne, nemusíš nic říkat.
Promiň, to jsem neměla.
Tak proč to děláš?
Prostě mi tě bylo líto.
Ne. Jamesi, vrať se.
Jamesi, nechoď.
Bylo ti mě líto?
- Promiň, nemy… - Už mám dost toho, jak mě lidi litujou.
- Tak jsem to nemyslela. - A jak teda?
Jasně, nevíš. Co má tohle znamenat?
Co jako?
Co to tady děláme?
Vyzvedávám tě, vozím tě po městě a kupuju ti zmrzku, co?
Něco ti povím. Chceš někam hodit? Zavolej si sakra taxi.
Co ode mě chceš?
Když nechci píchat, tak nejsme kámoši?
Aha, tak já chci píchat, ale přitom ty líbáš mě.
Fakt si to v hlavě srovnej. Vůbec tě nechápu.
Vůbec tě neznám, ale něco ti řeknu. Fakta.
V Afghánistánu nebo kde jsi vyletěla do vzduchu.
Hrála jsi basket s mou ségrou, jo.
- A umřel ti brácha. - To teda neumřel.
- Cože? - Kdy jsem řekla, že umřel?
Byl. Chybí ti. Měla jsi. Minulej čas. Vždycky o něm tak mluvíš.
- Je v base. - Co?
Je to feťák a dealer.
- Mně jsi ho popsala jako mrtvolu. - Ne.
Ale jo, protože o něm furt mluvíš, jako by byl mrtvej.
Možná mi to tak připadá. Co je ti sakra po tom?
Kecáš. Chceš, aby ho lidi měli za mrtvýho a nevěděli, že ses na něj vysrala.
Nic o tom nevíš. Ani o mně.
- No jasně. - Usoudils, že si libuju v depce jako ty?
- Naser si! - Ty si naser!
Podle tebe jsem lhala? A co ty?
Zatajils, že tvůj synovec tehdy seděl vpředu. Co ještě?
Pil jsi?
Měl jsem dvě piva.
Ale na co to svádíš ty?
To, jak se chováš k přátelům, k rodině…
Všichni zaslouží, jen abys od nich utekla. Abys je odkopla.
Jako by tě zklamali, a přitom je to naopak.
A druhou.
Chtěla bych se vrátit.
Tohle se opravdu těžko rozhoduje.
Chápu, proč si to myslíte.
Vykazuju pořád nějaké následky poranění? To jsem si jistá.
Ale budu pro někoho rizikem? Jsem neschopná plnit své povinnosti? Ne.
Chci být někde užitečná.
Můžete se vrátit? Ano.
Měla byste? To je jiná otázka.
Řekl jste, že se trauma s depresí pojí silněji než kouření s rakovinou.
Mnohem silněji.
Co když ta bomba nebylo jediné trauma?
Co potom?
Dobře, Lynsey. Podepíšu vám to.
Tady James, nechte vzkaz.
AUTOSERVIS
VÝMĚNA OLEJE – SEŘÍZENÍ BRZDY – SERVIS KLIMATIZACE
Můžete jet. Kdyby něco, zas ho přivezte.
Díky. Je tady James?
Dneska ne. Není.
- Dobře, a kolik dlužím? - James nic neřekl? Je to zdarma.
Cože?
Jo, říkal, že jste byla v armádě.
ZÁKAZ VSTUPU SE ZBRANĚMI NEBO MOBILNÍMI TELEFONY
Tak jsi tady.
Žiješ.
Jo, žiju.
Už je to doba.
Mrzí mě, že jsem nepřišla dřív.
V pohodě. Máma tu nebyla, co mě odsoudili.
Fakt?
Jo.
Je v pořádku?
V pohodě.
Mám o ni starost.
Napsala mi dopis.
Vypadá to, že se jí moc nedaří.
Zvládne se o sebe postarat.
Jak se máš ty?
Dobře.
Chápeš, mám tu pohodlí.
A jsi zdravej?
Jestli jsem zdravej?
Snažím se trochu přibrat.
Mám tu pár kámošů.
Není tady moc co dělat.
Tak se snažím chodit do posilovny.
Popravdě…
je pro mě lepší být tady.
Tady jsem v bezpečí.
Tam venku si nevěřím.
Dost už o mně.
Jak se máš ty?
Dobře.
Ublížili mi.
Ale…
zvládám to.
To mě moc mrzí.
Nejsem smutná kvůli sobě.
Prostě mě to taky mrzí.
Chybíš mi.
Co se děje?
Vím, že auto je v pořádku.
Auto je v pohodě. Za to děkuju, to jsi nemusel.
Tak co tady děláš?
Ptal ses mě, jestli se nechci nastěhovat, vzpomínáš?
Ne.
Vzpomínám si.
Nechceš tu nabídku zopakovat?
Bylo by fajn mít společnost.
Ráno pít společně kafe. Večer hulit.
Občas společně vařit.
A tím chceš říct co?
To jsi říkal ty.
Takže…
Neodjíždíš?
Nejspíš ne. Aspoň ne teď.
A…
chtěla bych kámoše.
Překlad titulků: Ráůžena Svobodov