For en fin dag å kappe på!
I dagens episode fokuserer vi på hotrodens verden.
Jeg kan ikke tro det.
Først kjøper vi, så modifiserer vi...
Og så kapper vi. Måtte den beste modifiseringen vinne.
-Du har ingen kjangs. -Vi får se.
Når man tenker på USAs bilkultur-
-tenker man umiddelbart på hotroder og hotrodlivet.
De er en rik historie.
Det begynte da mange veteraner kom hjem etter andre verdenskrig-
-og prøvde å holde adrenalinnivået oppe.
Så de begynte med biler.
På den tiden hadde de ikke råd til mange raske biler.
Det de gjorde, var å kjøpe billige og lette biler-
-og monterte enorme motorer i dem.
Det var begynnelsen på hotrodkulturen.
Etter at de hadde bygget dem ville de teste dem opp mot hverandre.
De kappkjørte ofte på gaten.
Det hadde ikke politiet sansen for.
Så de trakk ut til inntørkede innsjøer. Toppfarten var imponerende.
Hotroder kan bety ulike ting for ulike folk.
I denne episoden lurer vi på hvordan hotroding ser ut for oss.
Vi har 5000 dollar til å både kjøpe og modifisere bilen.
De andre vet ikke hva jeg kjøpte, og jeg vet ikke hva de har.
Men jeg har troen for øyeblikket.
Hvem har ikke troen i en 1994-modell Cadillac Fleetwood Brougham?
Det er dette jeg snakker om!
Dette er målestokken for muskelbiler. Bakhjulstrekk, 260 hestekrefter.
Og den kommer i en svært luksuriøs innpakning.
Det skjuler seg en hotrod under dette nydelige karosseriet.
1994-modellen var den første som kom med Corvettes LT-1 V8-motor.
En perfekt base for en hotrod. Som en klapperslange i sommerkjole.
Den kommer med differensialbrems som standardutstyr.
Den kan taue over tre tonn. Den er 5,7 meter lang.
Man vet ikke hvor raskt man kjører. Den gir ingen fartsfølelse.
Det gjør at jeg beholder roen i kampens hete. De andre vil skrangle.
De vil tro de kjører fort, men nei.
Jeg har en annerledes tanke om hotroder.
Bilkulturen er annerledes i Storbritannia.
Jeg ville kjøpe noe som viste hva jeg vokste opp med.
-I jøsse navn! -Denne lille saken vil vinne.
Den er regelrett nydelig. Du har aldri sett søtere ut.
Du har med deg en latterlig kjempe.
Så jeg har kjøpt en bil å regne med. Cooper S!
Dette er en hotroders drøm. 1,6 liter, fire sylindre, kompressor.
Ferdigmodifisert. Så smart er jeg.
Dette tyskbritiske mesterverket kostet meg 3800 dollar.
-Så du kan modifisere for 1200. -Men den er litt modifisert.
La meg fortelle deg om denne. Den er svært populær nede i Sebring.
Ikke på banen, men i pensjonist- samfunnet rundt Sebring i Florida.
Du tenker nok at jeg har brukt opp budsjettet.
Man kan umulig få den for under 20 000 dollar.
Jeg skal sjokkere deg og fortelle at jeg bare har brukt 3500 dollar.
Jeg vil tippe at den kjører som en båt og er forferdelig.
Jeg kan ikke tape i denne bilen. Jeg kan ta små høneblunder.
Jeg vil være komfortabel mens du sitter og rister i din bil.
-Lurer på hva Rob kommer med. -Jeg aner ikke.
Rob skuffet ikke.
-Snuten er her. -Den er plagsomt kul.
-Herregud. -Betjent Corddry.
Er det avgjort allerede? Det er en 2011-modell Ford Crown Victoria.
Politimotor på 440 kubikk, politidekk, politifjæring.
Politistøtdempere.
-Det er bare å gi meg sløyfen. -Hvor mye ga du?
-3300 dollar. -Den er jo vant til å ligge bak,-
-så det er et godt valg.
Det er interessant å tenke på at hotrodfantastene var fredløse.
Men du gikk i motsatt retning. "Jeg skal være lovens lange arm."
Jethro vil ikke innrømme det, men Crown Vic er en perfekt plattform.
Den er allerede modifisert, og den er laget for høye hastigheter.
Når man ser politiet i bakspeilet senker man farten.
Det er bare vitenskap.
Jeg lurer på om modifiseringen din handler om å fjerne antennene.
-Du har ni stykker. -Et øyeblikk.
Jeg får en melding fra produsentene. Nå er vi i gang.
"Nå som dere vet hva de andre har-
-er det på tide å kjøre med det dere kom med."
Skal vi sette oss bak rattet og få dem til å synge?
"Kjør med det dere kom med."
Du har bokstavelig talt intet håp.
Vi får se!
Før vi skal modifisere bilene med budsjettet vårt-
-skal vi kjøre en runde langs gatene som klassiske fredløse.
Den første utfordringen viser hvem som har den beste modellen.
Denne bilen sender blandede signaler.
Hvem skulle tro det var en hotrod? Den ser regelrett lat ut.
Det er en ulv i fåreklær.
Dette er en rask bil. Det er en politibil!
Hvis du har sett en på nært hold, har du blitt stoppet.
Den kommer med 250 hester som standard.
Dreiemomentet er på 403 newtonmeter. Null til hundre på åtte sekunder.
Hvis du glemmer noe hjemme, kan du kjøre i 100 km/t i revers.
I revers!
Mini Cooper S er kanskje ikke det opplagte valget.
På 60-tallet var dette en bil å regne med.
Den slo Ford Falcon, Porsche 911 og mye annet.
Etter å ha sett hva Dax og Rob har kjøpt-
-har jeg troen på at den tradisjonen vil fortsette.
Ålreit, kompis. Jeg sier tre, to, én, og så begynner du.
Jethro tar tiden.
-Hva foregår her? -Hva i alle...?
-Var det The Stig? -Vi har visst fått selskap, Rob.
Jeg vil ikke kjøre først.
I sann hotrodtradisjon følger betjent Stig etter oss i løypa.
Han vil ikke kjøre forbi, men presse oss til å kjøre fortere.
Press er tross alt Stigs mellomnavn.
Corddry, tre, to, én, kjør!
Han mistet litt tid i starten.
Han kommer rett etter svingen.
-Stig er rett bak ham. -Rett i støtfangeren.
-Skal vi ta en kopp kaffe? -Ja.
Vent litt, jeg hører at det hviner.
Alt gikk bra. Jeg holdt Stig unna, men så...
Der var det mye som skjedde.
-Skal vi gå? Er du i live? -Tiden går fortsatt.
-Han kjørte i meg. -Jeg visste at det ville skje!
Han var borti meg.
Jeg trodde han skulle kjøre bak meg, men han kjørte i meg.
Jeg husker ikke engang hva som skjedde etter det.
Det går bra, men jeg er litt skjelven.
-Du er oppe i 2.30. -Du må skjerpe deg nå.
-Og 2.35. Jeg kan ikke tro det. -Tro det.
Vi ville tro ham, men da vi så gjennom videoen-
-viste det seg at han bare kjørte i en fortauskant.
Godt forsøk, Corddry. Men som så mange andre er du fakket.
Rob, du får en "ikke fullført".
Men på vegne av alle vil vi si at det er godt du klarte deg.
Takk for at du sørget for at vi ikke kan komme sist.
Siden en fortauskant leder for øyeblikket...
-Da kjører vi. -Han teller ned.
Er det på tide å vise at Minien er det britisk hotroding er bygget på.
To, én!
-Å nei! -Det var mye hjulspinn der.
Han fikk ikke tak! Det var for mye kraft.
Med sheriff Stig hakk i hæl er jeg en ekte hotroder.
Miniens kjøreegenskaper gjorde opp for hestekreftene og holdt meg foran.
Det hadde vært fantastisk om han ikke fullførte. For et program.
Mållinjen er i sikte uten at jeg traff fortauskanten.
Forhjulstrekket drar meg gjennom svingene og kompressoren gir kraft.
Minien viser seg å være mektig.
-Hva ble det? -50 sekunder! 50,88.
Som sistemann vet jeg hva jeg må slå.
Det jeg mister på grunn av vekten oppveies av dreiemoment og rå styrke.
-Herlighet. -Det er en treg start.
Han er litt for fryktløs.
Han er på sitt beste når han føler seg litt...
-Nærmere døden? -Ja.
Jeg ser kanskje ut som en pensjonist som rømmer fra et bankran.
Men vekten blir skjøvet gjennom svingen.
Jethros tid på 50,88 er innenfor rekkevidde.
Jeg tar selvmord hvis han slår meg. Nå er han på 40 sekunder.
Han har kjørt bra.
Jøss! Det var godt gjort.
-Er du klar? -Du holder skjebnen min.
-Hva kjørte jeg på? -Femti...
To.
For et svin! Jeg tenkte jeg fikk 50 komma noe.
-52,97 sekunder. -Det kan jeg leve med.
-2,1 sekunder tregere. -Vi sier to blank.
Jeg har fått en nyvunnen respekt for bilen.
Ikke sant? Det er produsentene.
"Nå er det på tide å modifisere bilene."
"I morgen skal dere ha et dragløp på et tørt leie."
"Dere må bruke pengene dere har igjen. Velg smart og vær kreative."
-Skal vi kjøre på en tørr innsjø? -Det er ingen hindre der.
-Hva i alle dager kan skjære seg? -Nettopp.
Jeg håper ikke det er noen fortauskanter der.
Nå skulle veibilene bli renspikkede hotroder.
Hotrodere setter sin ære i å gjøre alt til hotroder.
Det handler om å gjøre en standardbil til sin egen fantasibil.
Til tider kommer det en bil som utfordrer den tanken.
En bil som ber om å bli modifisert.
Lenge før Escalade, Expedition, BMW M5-
-og mange av dagens SUV-er, hadde vi stasjonsvogner.
Jeg ble født på 70-tallet.
Alle fedre som ville kjøre familien til hytta eide en stasjonsvogn.
Det var plass til mange. Jeg vil tippe opptil 13 stykker.
Høydepunktet kom i 1994,-
-da General Motors satte inn Corvette-motoren LT-1.
260 hestekrefter, differensialbrems, rustfritt stål.
Dette var toppen av stasjonsvognteknologi.
Da min kone ble gravid med vårt første barn i 2012-
-tenkte jeg at jeg måtte transportere familien min i stil.
Jeg saumfarte nettet i ni måneder og fant denne Buick Roadmasteren.
Jeg gråt nesten da jeg så den.
Jeg betalte det han ba om, og det har jeg aldri gjort før.
Jeg betalte gledelig full pris.
Jeg kjørte ut av parkeringsplassen med foten i bånn.
Jeg tenkte at det var noe galt med bilen, men den svev som en klokke.
Bilen er ikke så rask som jeg husker. Og så prøvde jeg å stoppe.
Da husket jeg at bilen ikke hadde noen som helst stoppekraft.
Jeg kunne ikke transportere det nye tilskuddet og kona i en bil-
-som ikke kom til hundre på under seks sekunder. Uakseptabelt!
I tillegg må jeg kunne stoppe bilen!
Jeg ville ha stasjonsvognens Ferrari, så jeg bygde en.
Det er hotrodens tema: bygg, ikke kjøp.
Og denne bilen, mine venner, er akkurat det.
Jeg begynte med å modifisere bremsene.
Jeg monterte gigantiske skiver. Så nå stopper den som en Porsche.
Jeg tenkte at fjæringen kunne vært strammere.
Den er fortsatt behagelig å kjøre frem til man gir gass i svingene.
Når kjøreegenskapene og bremsene var på plass ville jeg kjøre raskere.
Jeg monterte en LSA-motor med større innsprøytningspumpe.
Dette nydelige mesterverket med trevirke har 610 hestekrefter.
Bilen har trepaneler og er enorm.
Det er nok snakk. La oss se litt action.
Jeg gjorde den rask. Noen mener for rask, men det er bare tull.
Jeg vil vise hva den kan gjøre, men jeg trenger en lang strekning.
I alle dager, en flyplass!
Ingenting gir en hotroder mer glede enn-
-å slå en importert eksotisk italiensk superbil.
Som en Ferrari 348 Spider, den første kabrioleten siden Daytona.
Den kom ut samme år som vogna mi. De som kjørte Roadmastere-
-var mer opptatt av gressklippere, men Ferrari ble kjørt av slike folk.
Er du sent ute til golfen?
Jeg lurer på hvordan skilsmissen går.
Ikke søl cappuccinoen din.
Greit, sjef. Nok snikksnakk.
Om tre, to, én, kjør!
Kom an, kjære!
Sayonara!
Ta den, din italiensk rakker!
190 km/t. For et beist.
Hvorfor er denne seieren så viktig? La meg forklare.
348 Spider var en superbil med 312 hestekrefter.
Den hadde en 3,4-liters V8-motor med fire sylindre.
Og den veide bare 1500 kilo.
Poenget er at denne Roadmasteren tok rotta på en italiensk superbil.
For en dag å leve på! Gleden av at en tre tonn tung stasjonsvogn-
-slår en Ferrari er stor.
Det oppsummerer hva hotroding handler om. Man vet ikke hva de inneholder.
Hvis man har fantasi kan man gjøre den til virkelighet.
Som min fantasi om Cadillacen. Du tenker kanskje det er en golfbil,-
-men jeg ser en solid hotrod som venter på å bli bygget.
Modifiseringene våre er gjort, så nå drar vi dit alle hotroder drar.
En inntørket innsjø.
V8-ere runger fortsatt i luften.
Ingen politifolk eller fortauskanter. Vi kan gi full gass.
Nå skal vi finne ut av hvem som har tilført mest kraft,-
-redusert luftmotstanden og minket vekten mest.
Det ble fort opplagt at Rob tilførte mye av én ting.
Støy.
Hva definerer den amerikanske hotroden? Dette.
Jeg gleder meg til dette. Jeg valgte en gjennomført amerikansk hotrod.
V8-er, desibel, sexy.
Det er gjort for et slikk og ingenting.
Alt jeg mangler er en røykpakke i T-skjorten.
Jeg gleder meg til å se de andres biler, men jeg er sikker på å vinne.
Denne bilen er best.
Når det gjelder modifikasjoner kan ikke min lille bil få flest hester.
For å vinne måtte jeg tenke annerledes.
Vær ærlig. Du forventet ikke dette.
Jeg synes den ultimate formen for hotroding er de sinnssyke bilene-
-som kjører i Bonneville og El Mirage. De minker luftmotstanden.
Dette er verdens første Mini Cooper S som er strømlinjeformet.
Målet er å kutte gjennom luften.
Jeg har en lang hale og nøyaktig ingen flere hestekrefter enn før.
Men det har ikke noe å si, for luftmotstanden min er ørliten.
Jeg gleder meg til å se hva de andre gutta har gjort.
Dax kommer bare til å øke kraften.
Det er alltid løsningen hans.
Som jeg hoverer i dag. Jeg har gjort riktig modifikasjon.
Jeg gjorde ingenting kosmetisk og fokuserte kun på kraften.
Jeg har montert et lystgassystem på 200 hestekrefter.
Det bør gi meg hele 460 hestekrefter.
Jeg har ikke justert girkassen, bremsene eller opphenget.
Det er min type hotrod.
Jeg har gjort mye for å kjøre fortere og ingenting for å kontrollere bilen-
-eller få den til å stoppe.
Spørsmålet er hvem som har den beste hotroden med best modifikasjoner.
For en fin dag å kappe på!
-Herre min. -Beklager hvis dere ikke hørte noe.
Jeg vet at min ser lite imponerende ut. Problemet mitt er-
-at når man kjører en bil som er høydepunktet av eleganse,-
-ytelse og teknologi, føles det feil å forandre utseendet.
-Du må ha gjort noe med den. -Ja, den hadde 260 hestekrefter.
Men jeg tenkte den kunne takle mye mer kraft og mindre vekt.
Så jeg rev ut interiøret og mattene.
Men den største forandringen ser dere der passasjersetet pleide å være.
-Herregud. -Lystgass som gir 200 ekstra hester.
Jeg skulle nesten til å si at du viste selvbeherskelse.
Men så innså jeg at det var feil ord.
Lystgassen min sier seg selv, men Jethro må forklare seg.
Bilen min var begrenset, så mer kraft hadde kanskje ikke vært veien å gå.
Istedenfor omfavnet jeg utseendet til bilene med høyhastighetsrekorder.
Jeg synes den ble ganske kul. Bare se på den!
Jeg har en lang hale og herlige måneskivekapsler.
-Er dette noe du har laget? -Jeg skulle til å si det samme.
Nå får vi vite hvor mye strips tåler.
-De fungerer kanskje i fengselet. -Man bruker det man har tilgjengelig.
Hva annet har du gjort? Har du øket yteevnen?
Jeg mener...
Jeg gjorde hjemmeleksa mi og forsterket bakakselen.
Og trimmet hele motoren. Hotroder handler også om utseende.
Vi gikk for ett konsept hver, men du modifiserte alt du kom over.
Den første opplagte modifikasjonen er å strippe den helt.
-Det var stenger på bakruten. -Buret må ha veid nesten 200 kilo.
-Nå er bilen burfri. -Absolutt.
Dette er en del fra et klimaanlegg. Den ser bare tøff ut.
Den vil skremme dere bort.
Dette er en ventil fra et hus.
Kan vi beundre lakken et øyeblikk?
Rob gikk for Mad Max-stilen, Jethro brukte strips og papp-
-mens jeg hadde et lite sprenglegeme i passasjersetet.
La oss gjøre oss klare til løpet. Den som krysser linja først vinner.
-Jeg tror jeg kommer til å vinne. -Det sier du hver gang.
Men denne gangen har jeg troen.
Jeg kan ikke bruke klimaanlegget, for hver lille hestekraft teller.
Jeg angrer på at jeg går med genser.
Jeg føler meg uovervinnelig. Har noen en genser jeg kan låne?
-Er dere klare? -Ja.
-Tre... -Det var revers.
To...
Fy.. Vent litt! Beklager, jeg glemte noe.
-Sirenen er faktisk kul. -Dere er arrestert for å være trege.
Med den ubrukelige og upraktiske politieffekten på plass-
-var det på tide å starte.
To, én, kjør!
Kom an, Mini!
Herregud, jeg blir knust av dem.
Jeg er foran Jethro, men Rob stikker av gårde.
Men lystgassen min vil redde dagen.
-Eller ikke. -Motoren sprengte.
-Jeg kjører forbi! -Jeg sprengte motoren!
Ja! Takk for den.
Kom an, Mini!
Rob kommer til å vinne. Det er forferdelig.
Nei!
Jeg vant.
Herregud, for en katastrofe.
Jeg tapte med god margin.
Men jeg visste jeg kunne få sympati fra gode venner.
Dax kom på sisteplass.
For en bombe! Oddsen min var 25:1.
-Rob, du herjet. -For en seier.
Takk, karer.
Det er veldig gøy å vinne!
La meg forklare hva som skjedde i kupeen.
Lystgassen slår seg inn når klampen er i bånn.
Alt gikk bra da jeg var på 80 %. Vi lå og kjempet.
-Og så ga jeg jernet. -Det var problemet.
Det var spennende i et sekund før motoren sprengte.
-Rart at det ikke er en bulk her. -Kjøleslangen løsnet.
-Dette var ikke slik tidligere. -Er jeg flau? Absolutt.
-Skammer jeg meg litt? Ja. -Det er en del av kulturen.
Poenget er at man ikke vet hva som funker. Det er prøving og feiling.
-Du har rett. Alt er et sjansespill. -Og du satset alt.
Jeg gikk for gull og betalte prisen for det.
Man bruker ikke mye penger på dette, men man får mye ulikt.
Jeg koste meg på gatebanen og du ble overlykkelig nå.
Nå forstår jeg det helt klart. Og det er ikke en kjempedyr vane.
-Jeg skulle til å si det. -Det er sånn det begynner.
Rob, for en innsats. Jethro, du er alltid en god motstander.
Jeg vet ikke om jeg knakk en stang eller ødela et stempel.
Men jeg hørte smell, og så...
Jeg vet ikke hva som skjedde. Å, så dere stikker?
Kan du...?
Følg med neste uke når jeg tar meg vann over hodet igjen.
Jeg drar hjemover.
Solen går ned i vest.
Jeg gir ikke opp på Cadillacen. Det er fortsatt en fin bil.
Det var bare for mye lystgass.
Tekst: Jan T. Sørsvann www.iyunomg.com