Šta osobu čini izuzetnom?
Svi žele da budu normalni.
Ali niko ne želi da bude običan.
I šta je normalno?
Svi vidimo lepe slike na našim fidovima.
Normalna zabava, normalna porodica, normalna preslatka devojčica.
Ali, iza fasade je uvek više.
Lindi je većinom vremena izgledala sasvim normalno.
Ali sahranjen duboko u njenom DNK, ona je imala dar.
Neki to nazivaju stanjem, ili još gore, poremećajem,
koji samo čeka da se aktivira
i učini je svim samo ne normalnom.
Kad ljudi rade loše stvari,
Lindi ne može da se kontroliše.
Možda da je imala takvu normalnu voljenu porodicu,
mogla je biti izvanredna.
Ali, baš kao i Lindi, mama i tata su imali svoje demone.
Jesu li je mumine tablete toliko uspavale,
ili joj se tata toliko naljutio kad je previše popio,
nikad nećemo saznati.
Ali šta god da je bilo,
Lindi nikada nije dobila ljubav koja joj je bila potrebna.
Umesto toga, ona se ljuti i ljuti,
a njen poremećaj se pogoršavao i pogoršavao.
A onda su joj roditelji postavili dijagnozu.
Lekari su to nazvali Intermitentni eksplozivni poremećaj.
Nije mogla da živi sigurno na svetu,
i oko nje niko ne bi bio siguran.
Da bi uopšte živela, moralaje da živi sama,
izolovana od drugih dok se ne nađe lek.
Ogromna količina kortizola koja je kolala kroz Lindino telo,
učinila je bržom od normalne, jačom od normalne,
što ju je učinilo neverovatno privlačnom
određenim zainteresovanim stranama.
Ali njeno stanje ju je takođe učinilo izuzetno nestabilnom
i daleko, mnogo besnijom od normalnog.
Lindi je imala lak okidač. Jednom isprovocirana, pukla bi.
Dok nije uspela da stekne kontrolu, nikome nije bila od koristi.
Njen život kao ljudskog laboratorijskog pacova je počeo.
Rezultati su bili... mešoviti.
Pa su pomislili, možda bi joj vojska
mogla dati strukturu da usmeri njen jedinstveni... dar.
Ili možda ne.
U redu, stani! Sklanjaj se!
Sklanjaj se od njega, odmah! Stani znači, stani!
Bili su tako ljubazni i podržajni.
Čudo je što nije pomoglo.
Naravno, svi ovi "lekovi" su samo pogoršavali stanje.
Pomislili biste da će naučiti da se ne nervira.
Sve je više izgledalo kao da će je jednostavno zaključati
i baciti ključ.
Lindi bi bila sama, zauvek.
A onda proboj, šansa da bude normalna.
Tretman je bio varvarski, nečuven
i iznenađujuće efikasan.
MALTRETIRANJE
# Proveravaš moju priču kao nije briga
# Ali svaki put kad pogledam, vidim te upravo tamo
# Zašto pokušavaš da gledaš moju vožnju
# Vožnju, vožnju, vožnju, vožnju?
Ovo je smešno. Čekam ovde 5 jebenih '.
Koliko je teško pronaći moje jebene ključeve od auta?
Znam, znam. Žao mi je, ali dajte mi samo ', u redu?
Je li "jebeni idiot" deo opisa vašeg posla?
Znam, žao mi je, ser... Ovde ima oko milion ključeva.
A izgleda da ste previše glupi čak i za posao sa minimalnom platom.
Je li ovo vaš ključ? - Da, to je moj ključ, jebeni moronu.
Hej, ovo je moj auto! - Da, mislim da si nešto zaboravio.
Šta? - Tvoje manire.
Izvinite, je li ovo vaš ključ? - A? Da, to je moj ključ, jebeni moronu.
Ne očekujte napojnicu!
# Možeš reći da je ona tvoja princeza
# Nikada neće nositi moju krunu
Hm, Džastin?
Zdravo. Ja sam Lindi. - Hej!
Da, zapravo ne ostajem tako... hm, Mislila sam da bi spoj mogao biti zabavan,
ali nisam u pravom prostoru za glavu, pa nisam hteo da jemčim,
a da nisam ništa rekao, jer nisam totalna kučka. - Dobro. - Tako...
Znaš da je smešno? Uh... Ovo nije ni najgori sudar koji sam ikad imao.
Da. Osećam se loše... Žao mi je zbog toga... - Herpes!
Da, herpes, klamidija i, um, bradavice. - Uh...
Dobro. - Ova devojka je samo nastavila sa spiskom,
sve polno prenosive infekcije koje je imala. Bilo je...
bilo je neočekivano.
Da, mislim, bradavice uglavnom jesu, zar ne?
Nemate priču o datumu katastrofe?
Uh, ja? Ne, ne viđam se toliko. Ne.
Oh, je li to zato što uvek odlaziš pre nego što oni počnu?
Ne, ide ti sasvim dobro. Inače ni ne ulazim. - Oh, zašto ne?
Uh... mrzim ljude.
Kao ko?
Ne znam. Ljudi koji... koji razgovaraju punih usta
i... i, uh, ljudi koji, koji preglasno žvaću, ljudi koji bruje.
Hm, muškarci koji nose farmerke sa japankama...
Ne podnosim ljude koji presporo hodaju. - Da. Baš tako.
Ili da vam kažem lep dan. - Da! Kao, odjebi, možda ne bih želeo lep dan.
Ili, uh, ljudi koji razgovaraju u liftovima. - Da, to je loše.
Da, osim ljudi koji prde u liftovima. To je... to je još gore.
Prdite li u liftovima?
Prdite li? - Ne, ja sam iz Engleske, mi ne...
Jesmo li spremni da naručimo? - Zapravo ne ostajem, pa ne znam.
Ser, bojim se da ako ona neće da večera sa vama, trebaće nam sto nazad.
Dobro. - Odmah.
Uh...
U redu da... Ok, samo ću...
Tada ću zaista brzo dobiti piletinu. - Uh...
ribu molim, bez pinjola. - Ne radimo zamene.
O, ne. Ja sam... ja sam... alergičan sam, pa...
To je politika restorana.
Uh, u redu. Testenine, molim.
Tu je sos od oraha. - Uh, šta kažeš na svinjski kotlet?
Kore od pistacija.
Jebi me. Možda možete da predložite nešto što bi moglo da uspe.
Molim vas, nemojte tako pričati sa sobom. - Ne, nisam. - Ser. Jeste.
Omogućavaš mi da impresioniram svoj spoj
i to je neprijatno. Šta kažeš na piletinu?
Naravno. - Hvala.
Javite mi ako vam treba još nešto. - Hvala vam.
Znate, ako ste planirali da je ubodete tim nožem, bilo bi potpuno kul sa mnom.
Vidi, zapravo moram da piškim. - Dobro. - Odmah se vraćam.
Znam, je l' 'da?
Momak je upravo rekao svojoj ženi da ima aferu.
Proteza neke starice zapela joj je u šniclu.
Ali čekaj, trebalo bi da vidiš prvi sastanak koji sam upravo služila.
Dao sam momku neki stav i on je praktično zaplakao u svoju salvetu.
Da. A njegov sastanak je samo sedeo i gledao ga kako se migolji.
O Bože. Bilo je tako neprijatno.
Mislim, zezanje sa kupcima više nije zabavno.
To je kao moja privatna emisija nakaza.
Tip je imao, kao,
alergije na gotovo sve na meniju.
Bilo je jadno.
Znam. Totalni gubitnici.
U svakom slučaju...
Nazvaće te.
Jebati!
Oh! Zar nisi fin mali komad...
Oh!
Jebati!
Ne radi.
Dobro. Popravi!
Verovatno samo izgrađujete toleranciju. - Ne, nisam.
Pazi, ovo je vrhunski, avangardni tretman. - Dobro. Pa, sigurna sam da ćete dobiti
Nobelovu nagradu kad umrete. - Je li to pretnja?
Možete li to popraviti ili ne?
U redu. Dobro.
Evo.
Vaše emocije moraju biti prilično visoke, kako biste mogli da poništite sistem.
Da. Imam neprirodno visok nivo kortizola,
tako da su moje emocije sve veće.
Ali ne možete da koristite biohemiju kao izgovor,
sve vreme.
Dakle, pretpostavljam da je datum tada bio razočaranje?
Mislim... s obzirom na to da je njegova primarna funkcija,
bio da testiram da li mogu da učestvujem u uobičajenoj socijalnoj situaciji
bez prebijanja sranja od nekoga, onda da, rekao bih da.
Bilo je to... bilo je pravo razočaranje. - Koliko ste ga teško povredili?
Nisam ni stigla do njega.
Sa kim ste se upoznali?
Konobarica. Vidi, nema veze. Vaša stvar nije uspela.
Lindi, ovo nije lek. To sam ti rekao.
Jedini način na koji ćemo napredovati,
je ako počnete da se mirite sa prošlošću.
Ispričala sam vam svoju priču.
Ali postoji razlika između razgovora o svojoj prošlosti,
i zapravo radeći kroz to.
Gušenje?
Jugularno krvarenje. - Otmeno.
Izvoli.
Pojačao sam napon, ali ima samo toliko
koje ljudsko telo može uzeti.
Nije te briga za mene. Ja sam samo eksperiment.
Zašto bih rizikovao svoje životno delo ako me nije briga?
I zašto ne biste priznali da vam se zaista sviđa ovaj momak? - Jer nisam.
Dobro. - Svejedno, nema veze.
Mislim da je sinoć to dokazala vaša terapija izlaganjem nije uspela.
Šta... šta... šta biste želeli da radim? Hmm?
Biste li želeli da vam stavim pijavice na kožu? Biste li želeli da izbušim rupu,
u vašoj glavi da vas oslobodim demona?
Biste li želeli da vas nateram da pijete svoj urin? - Zapravo sam to pokušala.
To je odvratno.
U svakom slučaju, mislim da zaista treba da priznaš,
da je odgovor na sve vaše probleme
bliska, ljudska veza.
Penis me neće popraviti, dr. Frojd. - Hm, ja samo...
A i to sam pokušao. - Sviđa vam se ovaj momak, pa jednom imajte vezu.
Oh, molim te odjebi. - Govorim o ljubavi.
Ne, ne želim momka! Oboje znamo da bih mu na kraju sasula zube u grlo.
Možda nećete, ali ne znam zašto biste se udaljili,
od nekoga zbog koga ste nešto osetili. - Uh!
Ok, odlazim od tebe, jer mi ideš na živce.
Hvala vam. - Vidimo se sledeće nedelje. - Da, jedva čekam.
Veze Obavi taj poziv
Izgleda tako dobro. - Hvala vam puno.
Nije loše, ha? - Pa... - Nema usrane konobarice na vidiku!
Ne. - Drago mi je što ste zvali.
Ne bih voleo da propustim 2. priliku da razočaram lepo lice.
Kako to planirate?
Ne znam.
Zavisi smatrate li da su glupe računovođe kul ili ne.
Pa, to zavisi. Za koga radiš?
Radim u privatnoj kompaniji. Ovaj tip po imenu Beri.
Ti? Šta radiš? - Nekada sam radila u obezbeđenju.
Dobro. Znači, dobro se snalaziš oko lisica?
Manje BDSM, više... izbacivač u usranom baru.
Nisi izbacivač! - Da! Šta?
Koliko si teška? Kao Bak- O- Ejt? - Nije stvar u veličini Džastine. - Ne?
Ne znam šta si čuo... - O čemu se onda radi?
Ostale stvari, poput brzine i izdržljivosti,
neustrašivost, takve stvari. - Dobro. Šta se desilo?
Mmm... - Ti luda kučko!
Um... trenutno tražim novi put u karijeri.
Oh, dobili ste otkaz. - Da. Pa, nisam ja bila kriva.
To... mislim, zapravo sam u potpunosti bila kriva.
Ne znam. Moje srce nije bilo u tome.
Ne?
U čemu je tvoje srce
Volim fotografiju.
Da? Šta slikate?
Uglavnom, golie računovođe.
Ne znam, samo ljudi idu svojim životom.
Ja... samo... ponekad fotografišem na telefon iz zabave.
Nije stvarno... - Zvuči mi nekako voajerski.
Oh, stalno masturbiram.
Pa, uh... žao mi je ako mogu izgledati nekako dosadno.
Hvala vam što ste se izvinili. Dosta mi je dosadno.
Ne mogu tu ništa da učinim. - Postoji par stvari koje biste mogli da uradite.
Šta mogu da uradim?
Možda je ovo greška.
Moram da te upozorim, stvarno sam sranje na sudarima.
Koliko bi mogao biti loš?
Vrlo loše.
Ne bojim te se.
Pa, možda bi trebao.
Oh, čekaj, čekaj, čekaj, čekaj, čekaj! Čekaj...
To je... Oni su... oni...
Oni su... - Je li to kao...
Kao čudna stvar ili...? - Ne. Ne.
Dobro.
Uh, vidi, stvar je u tome, Džastine, ja...
Hej! - Oko...
Hej...
nije...
veliki...
problem.
U redu je. - Da?
Dobro jutro. - Više kao popodne.
Izgledaš slatko kad spavaš, i nisam hteo da te probudim.
Nije baš navikao da se naziva slatkim.
Ne? Pa jesi. Kad si izneverio stražu.
Tvoje mesto je čudno.
Ah, to je... znaš, dobro je čudno.
Šta je sa svim plastičnim pločama i šoljama? Samo se useliš?
Ne, uh, samo, ja... mrzim pranje.
Pa, pored najskupljeg danskog na svetu,
doneo sam ti nešto.
Vau. Jesam li neverovatna u krevetu?
Da.
O Bože!
O, ne. To je previše. - Ne, nije.
Vau! - Sviđa ti se? - Divna je! Hvala.
Oh, hm, usput, sinoć...
Ja... ja to nikad ne radim. - Ne? - Ne. Mislim, nikad.
Pa, ja... drago mi je da jesi.
Ti si... puna i iznenađenja.
Najmanje od toga je, hm, cela ova situacija.
Želiš li da razradiš nešto? Sad kad se bolje poznajemo.
Da. Hm...
Znaš šta? Ne moraš. Žao mi je.
Ne! Hoću. Uh, to je novi tretman za ovu... stvar.
Nećeš valjda umreti na meni? - Ne, ne, ne, ne.
To bi bila samo moja sreća, znaš? Upoznajem najneverovatniju ženu u gradu
i imaš 6 meseci života? - Ne, imam...
problem kontrole impulsa.
I to mi pomaže da ga nemam. - Kao Toureteova?
Ne. Hm, samo malo... intenzivniji.
Dobro.
Uh, pa, mislim, jsi li probala meditaciju
ili nešto? - Da, nekako.
Joga...
Lekovi...
Ekstremni sportovi...
Znaš, pokušala sam kao puno stvari,
pokupila puno beskorisnih veština
i, hm, to je stvar koja... koja pomaže.
Pa, ne vidim ništa loše u tebi.
Mm-mmm. Ne ne ne. Moram na posao.
Pa, zar ne možeš da kažeš da si bolestan?
Ne, ne mogu. Beri će mi totalno razbiti jaja. - U redu. Pa, ne, ostavi...
ostavite jaja tačno kakve jesu, bila su dobra. Hm, ali zar ne možeš da kažeš
da je nešto došlo sa drugim klijentom? - Pa, imam samo jednog...
i plaća moju ekskluzivnost, pa...
Ok? - Ok. - Dođi kod mene večeras.
Da? Kuvaću.
Ja sam jebeni nindža sa komadom morske ploče.
Da, da, da!
# Jeste li ikad imali osećaj
# Čoveče, mora da sanjam
# Nisam znao da se mogu tako osećati
# Nisam morao da lažiram
# Zašto si me naterao da to tvrdim
# Možete pogledati, dodirnuti Dodirnite koliko god želite
O Bože! - Ne! Dobro je! Dobro je! - Šta?
Dobro je. Dobro je! Opusti se. - Ti si poranila!
Da, bila sam uzbuđena što ću te videti! - Zašto?
Jer si genije. Ti si ćelavi i uglađeni genije.
Izlečena sam. - Oh, videla si ga ponovo?
I, imala sam impuls, ali... nije bilo lomljenje nogu,
razbiti mu lice, zalupivši... zapravo, bilo je malo zalupljenja.
Ali bilo je toplo i romantično i...
i prljavo. - Ovo je napredak.
Vrlo dobro. - Vrlo dobro?
Sjajno je! Slušaj, skinula sam prsluk.
Vau! Vau. - Još nekoliko nedelja,
čak mi ni ovo neće trebati. - To je sjajno!
Ali mislim da je to privremena euforija. - Ne mogu prestati da mislim o njemu.
Njegove ruke, lice, kosa miriše zaista neverovatno...
O Bože! Penis! Skoro sam te pozvala usred toga.
Ona se, kao, razvila, kao...
do 10 puta veće dužine, poput... poput putopisnog kišobrana!
Samo sam ikad čuo za to. - Da! - Nikad ga zapravo nisam video! - Ne.
Uzgajivač. Neverovatno! - Ne bih znao... - Da. Vau.
Nisam znao da postoje. - Oh, i sprema mi večeru večeras.
Prestani. - Hmm. Ribu.
Ribu! Ali ne voliš ribu.
Ne, ali ljudi se menjaju. - Menjaju se. - Promenila sam se.
Istina je. Ok, zašto ne bismo seli i hajde da malo porazgovaramo o ovome?
Jer... Ok, u redu. - Dosadno i dremež. Jer želim da slavim!
Možemo li otvoriti bocu nečega? - Ne, 10 je sati ujutro.
Ok, ti si loš prijatelj. - Nisam ti prijatelj. Ja sam tvoj psihijatar.
Napokon želim da razgovaram o kurcu, trebalo bi da slaviš.
Odvratnoo. Ne, vidi, sedi, molim te, u redu?
Ne, ne treba mi sesija danas. - Da, treba ti, jer si maničan
i to me čini neverovatno uznemirenim. I brinem se za tebe. - Ne budi zabrinut.
Ali, jesam. - Volim te. - Ok. Uh, volim i ja tebe.
Volim te više! - Oh, čoveče.
# Vidiš mi dijamant u očima
# Jer trepćem i letim
# Kladim se da bi voleo da je moj
Halo? - Džastin?
Ne. Ovde detektiv Vikars.
Ubistva.
Ali kako znate da je to bilo ubistvo? - Njegovo telo je pronađeno u kontejneru,
sa dve prostrelne rane u glavu.
Jeste li bili zajedno jako dugo?
Večeras je trebao biti naš 3. sastanak.
On je... hteo da mi skuva večeru.
Ribu. - Lososa?
Halibut. - Hmm.
Poznajete li nekoga od njegovih prijatelja, porodice ili kolega?
Ne. Ja... znam da je knjigovođa.
On... je bio knjigovođa.
Ali imao je samo jednog klijenta.
Neki tip po imenu Beri. - Otkrićemo ko je ovo uradio.
Ne dajmo dami lažnu nadu. Statistički gledano, malo je verovatno.
Ne dajem joj ništa. Uveravam je da ćemo dati sve od sebe.
Neki ljudi više vole iskrenost. - Neki ljudi više vole saosećanje.
Mogu li da ga vidim? - Ne. Samo porodica trenutno.
Mogu li razgovarati sa njegovom porodicom? - Još nismo uspeli da pronađemo nikoga.
Ali kome će onda smetati ako ga vidim? - Politici će smetati.
To su pravila. - Ona voli pravila.
Zaista nam je jako žao zbog vašeg gubitka.
Aah!
Zvuči kao da je vaš momak umešan u neki prilično škakljiv posao.
Izmakao metak- dva.
U redu, slušaj. Samo nas pozovite, ako se još čega sećate.
Hvala.
Šta je to bilo? - Bila je uznemirena.
Ona tuguje, ja... Samo pokušavam da je utešim. - Mislim da je ljuta.
Mislim da nije.
Zbog toga ti se sviđa. Sviđaju ti se one sa malo besa u flaši unutra.
Bolje u krevetu,
dok ti ne eksplodira u glupo lice.
„Ja sam veliki snažni policajac".
"Dozvoli mi da te zagrlim i utešim tvoju tugujuću vaginu."
Ne želim da utešim vaginu.
To nije veliki problem.
Prestanii! - Popravili si me, a sad je mrtav!
Ah! Ne uspeva. - Doneću ti sedativ.
Sada morate prestati da se šokiraš. Lindi? Lindi?
Ne bojim te se.
Lindi?
- Gde je on?
Držiš ga.
Kako se osećaš?
Želim da ti satrem lobanju golim rukama.
Žao mi je zbog Džastina.
Mislim, ponašali su se kao da to nije velika stvar. - Ko?
Policija. - Pa, ne fokusiraj se na njih. Fokusiraj se na sebe.
Očigledno je da su mislili da je njegov šef imao veze sa tim.
Šta, mislim, naravno. Je l' tako? Imao je samo jednog klijenta.
To je pomalo čudno, zar ne?
Siguran sam da će to rešiti. - Jebeš njih!
Ne, moram da saznam ko je ovo uradio.
Moram da razgovaram sa Džastinovim šefom. - Šta ako bi odvojila trenutak,
i osetio si... - Šta ako ti slomim vrat?
Pronaći ću jebače koji su ovo uradili.
Ako kreneš tim putem, nikada, nikada ti neće biti bolje.
Jebem ti. - Ubićeš nekoga.
Jebeno si u pravu. Hoću. - Čekaj! Moram nešto da ti kažem...
Gledaj! Neki ljudi plaču. Neki piju.
Neki pišu usranu poeziju. Ja povređujem ljude.
Mogla bih to i dobro iskoristiti.
Vikars. - Zdravo, detektive Vikars?
Moram da razgovaram sa tobom.
Ja... mislim da imam više informacija, ali se bojim.
Možete li se naći kod mene?
Da. Da, odmah dolazimo.
Zdravo?
Zdravo, Lindi, ovde detektiv Vikars.
Lindi?
Zdravo detektive. Ljut si, zar ne?
Zašto kradete dokaze? - Jer želim da saznam šta se dogodilo.
To je moj posao.
Uh huh. Kako to ide kod vas? - Pronašao sam tebe, zar ne?
Šta? - Moj partner želi da vas privede
zbog mešanja u istragu, i pljačku i
verovatno čitav niz drugih stvari jer je smešno temeljita.
Ali želeo sam da vam dam priliku da dođete sami
i razjasnite ovaj nesporazum. Bez svih, znate, zatvora.
Sad je na putu. - Jebene lopte. Gde si? - Parkiran sam ispred.
Neće valjda da me upuca? - Ne, naravno da neće.
Stoj! - Jebem ti!
Pa opet, možda... - Pa evo šta će se dogoditi.
Stavićeš ruke na glavu, staviću ti lisice,
odvešću te do stanice,
a onda ću te rezervisati. - Šta ako imam druge planove? - Jebeno ću te upucati.
A onda potrošite gomilu vremena na pisanje izveštaja,
umesto da lovite ubicu svog momka. - Još mi zapravo nije bio momak.
Pitanja obaveza? - Bili su to rani dani.
Kao da zabavljanje u gradu nije bilo dovoljno teško.
Napokon ćete naći dobrog čoveka,
i bum, 2 metka u mozak. - Vaš partner je ludak, Vikars.
Hej, Nevine... - Je li to...?
Zajebavaš me?
Daj mi telefon. Daj mi telefon.
Molim te, nemoj mi reći, upravo si pozvao ovog osumnjičenog za ubistvo...
Izvinjavam se. Loš dan. - Stoj! - Nisam ga ubila!
Kučko.
Halo? - Oh. Zdravo, detektive.
Lindi, je li tamo sve u redu? Je li Nevin dobro?
Trenutno sam malo zauzeta. - Zauzeta? Šta radiš?
Priseećm se kako se vozi auto sa menjačem. - Šta?
Glupi drkadžijo. - Au, au, au.
Sveca mu! Znam taj zvuk.
To je MekLaren 600 LT Spajder? To je auto.
Zaista je brz.
Jesi li još uvek na telefonu sa tom jezivom pičkom?
Idi jebeno! Idi! Idi!
Gde si naučila da voziš? Čak i pokušavaš da je uhvatiš? - Podam ga!
Momci, prilično je teško koncentrisati se sa vama dvoje u prepirci.
Oh!
Oh, sranje!
Hajde, Lindi. - Ooh. Mislim da počinjem da shvatam ovu promenu brzina.
Sranje. Rikverc!
Dođavola!
Lindi, molim te, ostani na telefonu. Pokušavam da vam pomognem.
Dobro. Zaista moram da se koncentrišem sada,
pa, bilo je zaista lepo nadoknaditi.
Ne, čekaj! Ako ovo prođete i...
Ti si sama. - Isto kao i uvek.
Lindi!
Dođavola! Sranje!
Pokušavam da vam pomognem. Ubićeš nekoga.
Ako mislite da sam imao ikakve veze sa Džastinovom smrću,
onda si usraniji na svojm poslu nego što sam mislila.
Ne mislimo da si ubio Džastina... - Govori za sebe!
Vhoa! Argh!
Hvataj je! - Da!
Ah! Jebote...
Ne radim to. - Ne kuckaj! - Dobro! Dobro! Dobro!
Jebem ti.
Ako ne možete da utvrdite uzrok, izbijanja, onda nemate pojma,
koliko zombija ćete morati s vremenom da ubijete.
Svetlosni mač bi rešio oba problema.
Precizirali smo stvarni scenario.
Da, prava zombi apokalipsa.
Pored toga, nema načina da napunite svetleći mač
Diatium pover cell nakon isteka.
Snažne ćelije Diatiuma ne ostaju bez energije. Oni ga recikliraju.
Ko je ovde glavni?
Ja sam... ja... ja sam menadžer. - Ako ste menadžer
onda ste poslednja osoba sa kojom želim da razgovaram.
Treba mi neko ko zapravo zna šta radi.
Ko je najveći štreber koji imate na ovom mestu? - Endi. - Endi.
Endi.
U redu, pa šta? Zaboravili ste lozinku ili nešto slično? - Ne.
Više je, čovek koga sam volela je ubijen i ukrala sam mu telefon od policije,
a sada moram da pronađem negativca
pre nego što to urade, da bih mogla da ga ubijem. - Oh! Kul.
I... mi smo unutra. - Oh, vau. Dobra si.
Očigledno.
Ovde nema mnogo, nema istorije. Ovo mora da je jednokratni.
Tvoj momak je diler droge ili nešto slično? - Ne, knjigovođa.
Mislim, nije bio... Nismo... još. Ti znaš.
Da. Jasno, jasno. Shvatam.
Ja ne. - Jesu li ti usta samo prdnula, Dag? - Izvinjavam se.
Poslednjih 7 poziva, došla su iz napuštene zgrade u centru grada.
Šedi. - Šta to znači?
Nisam sigurna. Pogledajmo ko je vlasnik.
Beri Kasparzki. Voa!
FBI- jevi dosijei su pokazali veze sa trgovcima oružjem.
Sveca mu! - To je momak.
Koliko ti dugujem? - Verujte mi, ne možete me priuštiti.
Hvala.
Oh.
Momci, momci, momci!
Šta god da je to zbog čega se borite,
sigurna sam da svi možemo to da rešimo. - Novac...
Da. Znaš, poput opklada?
Oh! Duh. Je li kasno da se stavi $ na drugog?
Samo zato što malo krvariš a ti padneš levo kad se zakvačiš
Šta se dešava?
Oh, jesi li ti Beri? Valjda.
Samo, izgledaš kao, imate najveći kurac ovde, pa...
Šta hoćeš? - Pa, želeo sam da ti odaberem mozak,
o telefonskim pozivima koje imate sa... knjigovođom koji radi za vas.
Jeste li ga ubili?
Šta si ti? Policajac? Federalac?
Ma ne, devojka. Mislim, recimo devojka.
Nastavili smo, kao, 2 sastanka, ali...
znate, zaista sam se nadao, prekrižio sam prste. - Nisam ubio nijednog knjigovođu.
Ali znate ko je. - Verovatno! - Pa, neverovatno!
Mislim, to mi štedi veliku glavobolju. Beri! Ti si srce.
Nisam rekao da ću ti reći.
Oh, ozbiljno? Hoćeš li me naterati da prođem kroz celinu,
gomilanje lica, rušenje kostiju?
Ok dobro.
Reći ću ti nešto. Kako bi bilo da pobedim 3. tvojih najboljih momaka,
a ti kažeš ime? - Zvuči zabavno.
Ti, ti i ti.
Ali ne 3 zaredom. Svi u isto vreme.
Sviđa mi se čovek koji me izaziva.
Pa, koja su to neka pravila? - Nema pravila.
Oh
U redu.
Oh!
Aah!
Srećan pogodak.
Sad je dosta! Borba je gotova!
Svi napolje! - Da je imao veću Adamovu jabučicu,
ovo bi stvarno uspelo za mene.
Ne smeta ti, zar ne? Posle toga sam samo malo osušena.
Oh! Trebalo mi je to. Ok, hteo si da mi kažeš ko je ubio Džastina?
Oni ljudi tamo, rade za mene,
poštuju me i odaju mi počast.
Oni to rade,
jer znaju da sam čovek od reči. Sad...
ovakav posao volim da držim privatnim.
Jer istina je,
sve što imam je zbog jedne stvari,
i samo jedne. A to je...
da nikada nisam bio čovek od reči.
Pa, izvinite me,
ne volim da se bavim svojim odelom. - Dobro.
Šta je sa grubim starcima koji uvek potcenjuju žene?
Zanimljiva boja jaja. Kako to zovemo? Krv volova?
Klaret?
Baš kao i svaka žena, pravo u muda!
Ne. To radim samo kad sam u žurbi.
Iako evolucija zapravo nije bila naklonjena vama,
stavljajući prekidač za uključivanje / isključivanje, viseći unaokolo
da bilo koji grabežljivac naiđe i zvrcka. Ko ga je ubio?
Ne znam. - Ne budi blesav!
Garet Fajzel!
- Da, on mi je šef.
Zašto bi ubio svog knjigovođu?
Možda je prelistavao knjige. Vidi, čak i vlada,
nije dovoljno glupa da bi krenula na Fajzela.
Jesi li stvarno toliko glupa?
Znaš šta? Mislim da sam baš toliko glupa.
Uživate li u tome?
Mmm. Došla je provera pozadine.
Tvoja devojka, ona ima istoriju nasilja.
Napad. Uznemiravanje.
Zanimljiva istorija posla takođe. Sranje klasifikovanog tipa.
Dakle, ona ima veštine i problem sa besom. Nije sjajna kombinacija.
Još uvek ne mislim, da je ona tip koji bi prosvirao glavu svog momka.
Nadam se da nije, inače si sledeći.
To što ima kratak fitilj ne čini je ubicom.
To se dešava kad ne slediš protokol.
Ponekad je zdrav razum preči od protokola.
Ne. Dobro mi je što sam nadređena u ovoj vezi.
Š... Hej! Šta treba da jedem?
Videću šta mogu da prevučem od susedne žrtve pucnjave.
Uvek se tako dobro brineš o meni. Hvala partneru.
Au, alergični na lateks? Nisi zabavan.
Vau! Impresivan izlaz urina. Dobro za tebe.
Oh, ne muči se. Pobeći ću i sve ćete dobiti
posramljen pokušavajući da me uhvati. Evo. Dobila sam buket,
ali dala sam ga toj ženi u liftu. Ona je bila...
Upravo mi je dijagnostikovano nešto užasno
i nije mogao da prestane da plače. Bilo je zaista neprijatno.
Drago mi je da vidim da ste dobro.
Hteo sam da vam se zahvalim što ste me upozorili i... - Nisam te upozoravao.
Davao sam ti šansu da uradiš pravu stvar.
Pa, hvala ti što si mi pružio šansu.
Vidi, saznala sam ko je ubio Džastina. - Ko?
Garet Fajzel.
Imaš li dokaz? - Pa, očigledno nije takva osoba
koji se jebe oko dokaza. Šta znate o njemu?
Milijarder povučen prstima u gomilu različitih ilegalnih pita.
Prilično je nedodirljiv. - Oh, dodirnuću ga.
Teško. I to mnogo. I to ne na način na koji će on uživati.
Gde ga mogu naći? - Zašto ovo radiš?
Je li taj Džastina zaista vredan da zbog njega rizikuješ život?
Da, bili su rani dani. Nisam ga poznavala.
Nisam znao ni pola sranja u koje se uvalio.
Ali znam, bio je pristojan momak.
Nije zaslužio da tako umre. - Niko ne zaslužuje.
Pa, ne, ali... većina ljudi me tera da pobegnem vrišteći,
ili da im otkinem prste. On je bio...
Bio je fin. Bio je... bio je zaista fin.
Mnogo je finih momaka. - Da.
Svi me se plaše. Hteo je da mi skuva ribu.
Kula Imperion. Centar grada.
Hvala vam. - Ne mogu te pustiti tamo.
Nisi u sjajnoj poziciji da me zaustaviš, zar ne? - Ali ja jesam.
Vrati se!
Vrati se ovde odmah!
Stani!
Izvinjavam se. - Kučko, vrati se ovamo!
Jebem ti.
Pst!
Oh! Do kurcai!
Pst! Prestani. Prestani.
Stoj!
Ne miči se, ne diši, nemoj da jebeno prneš!
Ma hajde. Nećeš početi srati ovde.
Upucaću te. - Spusti pištolj.
Zašto bih to uradio? - Jer želim da budeš spremna.
Spremna za šta? - Ovo!
Hvataj!
Ne mrdaj! Da se nisi usudila!
Ne radi to. Ozbiljno? - Verujem ti!
Aah! Oh.
Mogu li ti pomoći? - Garet Fajzel.
Ovde nema nikoga sa tim imenom. - Dobro.
Biće vam mnogo manje bolno, ako me samo usmeriš u pravom smeru.
Dobro veče.
Mogu li vam pomoći?
Gdine Delakroa, ova žena...
traži gdina Fajzela.
I pretila mi je.
Otpušten si. - Zašto?
Tvoj ton. Gđice?
Ovuda.
Bilo je to prilično epski kurac.
To je čudno. Pomislila bih, veliki sir bi bio na poslednjem spratu.
I jeste. - Aah!
Oh!
Čist udarac u moju nervnu grupu brahijalnog pleksusa. Dobar.
Um... vi mora da ste obezbeđenje,
osim ako ovo nije neki stvarno sjebani datum. - Znaš mene. A ti si?
Spremam se da se upišam u gaće. Popila sam, otprilike, 4 Red Bula na putu ovamo.
Je li to čemu služi odvod u podu?
Za šta su ovo? - Zaista je loša ideja uzimati ih.
Trebaju mi. - Za šta?
Loše srce. - Pa, sad su moji.
Zašto si ovde? - Moram da vidim vašeg šefa.
U vezi čega? - Ubio je Džastina.
Džastin ko? - Njegovog knjigovođu.
Zašto bi ubio vašeg Džastina?
Oh, ne znam. Dosadno svakodnevno, brojač pasulja
ko kuva knjige za sumnjivog trgovca oružjem,
iznenada ubijen i bačen u kontejner.
Zvuči kao da je imao informacije za otkrivanje.
Činilo se kao solidan trag.
Mislim, to mi je i Beri rekao.
Jeste li u rodu sa preminulim? - Ne. Bila sam...
Ne, bili smo... - Shvatam. - Stvarno? - Ne.
Niti to želim.
Daću vam priliku da ispraznite prostorije, mirno.
Šta ako ne prihvatim?
Saznaćete čemu služi odvodni sistem.
I čuvaću ih.
Moj prsluk za spašavanje...
Treba mi prsluk.
Izvinjavam se zbog uznemiravanja.
Imali smo posetioca, ženu.
Ona je neobična.
Moram da izađem iz auta.
Možete li me pustiti iz auta?
Slušajte, gđice, ne želim da delujem previše familijarno,
ali moram vas odvesti kući.
Otključaj vrata i pusti me napolje!
Raspitivala se o knjigovođi.
Zabrinutost?
Pusti me iz auta zbog tebe! - Gđice! - Pusti me!
Pusti me! - Nisam bio siguran ko je možda bio svestan,
njenog prisustva ovde, pa sam se odlučio da je pustim.
Ali dovoljno brige da me muči.
Žao mi je. Žao mi je!
Više kao nepoznata promenljiva.
Znate... ne volim nepoznate promenljive.
Bavite se njom.
Molim te, pomozi mi? - Oh, jebi ga!
Šta ti radiš ovde? - Izgubio sam svoj uređaj.
Imaš li još jedan ovde? Stvarno mi treba. Molim te?
Šta se dogodilo sa lampom?
Pretpostavio sam, ako stvari postanu zaista loše, mogao bih
zagristi na oba kraja.
Ne radi to.
Izvini. - Hvala.
Jesi li gledao onaj film, "Stari Jeler"? - Uh, da. To je klasika.
Nikad ga nisam gledala, ali znam kako se završava.
Pa ako... pokušam bilo šta,
ubij me.
Ako ovo uradim za tebe, hoćeš li prestati da ideš na tog tipa?
Ne.
Ali mogu da obećam da neće više nevini ljudi nastradati usput.
Dobro.
Želiš li kinesku hranu?
Tu je piletina Kung Pao i slatko- kiselo... nešto,
i neke... kiflice i sve to.
Trebala bi nešto pojesti. Ne diraj prženi pirinač u škampima.
To je moje.
Doneću prsluk.
I... Isuse! Šta to radiš?
Krijem se od pretučenih policajaca niz ulicu.
Šta ti radiš? Sediš ispred mog stana,
neka vrsta policijske predigre? Nosiš li moje gaćice? - Radim svoj posao.
Oh.
Vidim da smo skinuli još jedan glavni droga.
Poslali su ga kući iz škole zbog oslobađanja razrednog ljubimca.
Hmm. Hrčak? - Zec. Hej, slušaj me.
U bolnici su neki prilično gadni momci, znate, i
njihov opis poremećenog psiho ko ih je tamo stavio odgovara vama.
Šta? Hajde. Ja stara? Kako ste mogli da mislite
Mogao bih učiniti nešto slično? - Ne zajebavaj se sa mnom, Lindi.
Dobro, ali ne sada, moraš da se pobrineš za ovo.
Neću ti dati dokaze! - Ne tražim ti ih.
Slušaj, ja... dajem ti šansu da se predaš ovde.
Dobro Hoću! Samo ne još.
Hej, slušaj me. Fajzel nije neki kretenski gangster, u redu?
On će te tražiti i ubiće te.
Jasno. Pa, već je pokušao. Mislim da je neko bio u mom stanu...
Tačno, to je to. To više nije tvoj izbor. - Ne, ne, ne, ne, ne.
To je vrlo loša ideja. Imam... ovo stanje. Ok?
Puknem. Ne mogu to da kontrolišem i povređujem ljude.
Nosim ovu stvar koja mi zadaje strujni udar,
tako da mogu da zaustavim da se to dešava.
Ali, zaista, stvarn ne želim da te povredim
ili bilo koga drugog.
Mislim da me ne bi povredila. - Ne bih? - Ne bi.
Bi li me ostavio samu sa njim?
Da. - Sranje! - Pa, mislim da ni njega ne bi povredila.
Siguran si?
Kakav je osećaj te stvari?
Hajde?
Šta si ti... - Evo.
Ok, znaš šta mi to govori?
Mnogo sam sjebanija nego što ste mislili.
Ne. Ne, govori mi da bi radije povredila sebe nego nekog drugog.
Nevin kaže da se prema tebi ponašam drugačije jer si žena.
Ona kaže... da sam mek sa tobom.
Je li u pravu? - Tretiram te drugačije jer jesi drugačija.
Niko me sada ne traži. - Lindi!
Vhoa! Šta je to?
Tata? - Do kurca!
Lindi, slušaj me! - Trenutno sam malo zauzeta.
Vidi, Lindi Ne želim više da igram igre.
Moraš prestati da tražiš Džastinovog ubicu. Povredićeš se.
Znam za šta si sposobna. Sve sam o tome pročitao u tvom dosijeu...
Ok. Jesi li završio sa traženjem podataka iz neke usrane baze?
Jer, slušaj, detektive. Uradiću šta treba da se uradi.
Lindi, ne želim da vidim da si mrtva. Samo nas pusti da radimo svoj posao.
Pa šta?
Znači li to da ćete ući i uhapsiti Fajzela?
Da, i mislila sam da nije.
Jebem ti.
Nadao sam se da ću te videti.
Voliš jastoga?
Uh, uvek sam mislio da je to precenjeno i precenjeno.
Većina ljudi ne shvata
taj jastog pripada istom biološkom tipu
kao bubašvabe.
Oboje su antropodi sa segmentiranim telima.
Oboje imaju iste složene oči i spojene noge.
Čak je i njihovo meso isto.
Jastoge morate kuvati žive.
Bubašvabe otrovane. - Vau.
Ružno i dosadno. Kakva dobitna kombinacija.
Kakve veze ovo jebote ima sa mnom?
Čudan ste primerak.
Nisam siguran u koji, uh, vid pripadaš.
Ni ja.
To je nešto u šta se moj terapeut i ja zaista upuštamo.
Razumem da ste ovde da me ubijete.
Nešto o knjigovođi?
Tvoj dečko?
Nismo stavili etiketu, ali bio je prilično poseban.
Ubijem mnogo ljudi,
Pretpostavljam da su neki od njih računovođe. Ja sam...
Žao mi je što sam ubio tvog. - Pa, izvinjenje nije prihvaćeno...
Jebeni kretenu.
Nepristojan...
Vi ste sigurno... retka vrsta.
Drago mi je što sam iskoristio ovu priliku i dobio jednu dobru,
dugo, naporan pogled na tebe.
Ok, ali možeš li to...
Bez,
udarajući me glavom ovaj put. Jebem ti.
Jebem ti.
Muda! - Zajebi muda.
Imam osećaj
posle ovoga nema kolačića i sokova. - Ne za tebe.
Čekaj, čekaj, čekaj! Džastin...
jeste li vi povukli obarač?
Ne. Nisam. Iako bih voleo da jesam.
Ovo će potrajati sekundu pa...
Sjednite, opustite se. - Jebem ti!
Uživaj u vožnji. - Šta to radiš sa mnom?
Znate li šta znači eksanguinacija?
Odvod krvi.
Aah!
Imam nekoliko pitanja.
Kako da dođem do Fajzel- a?
Hej! Gde misliš da si krenuo?
Spremi se za smrt, jebeni bolesniče!
Džastin! - Bravo. Dobro urađeno!
Moram da priznam Lindi, uh... Pred kraj tamo...
Nisam mislio da si to imao kod sebe. Dakle, izvinjavam se.
Odlučio sam da se sam pobrinem za Fajzela.
Čime si to pokrivena? Je li to doba meseca?
Ali ti...
Video sam te. Kako? - Tip u sanduku?
Ne. Aah, neka propalica sa ulice.
Isuse Hriste!
Da, upravo sam isplatio patologa, znaš? - Zašto?
Morao sam da sklonim Fajzela sa puta.
Ali CIA ne može da deluje na američkom tlu.
Čak i vlada, ne bi bila dovoljno glupa da krene na njega.
Baš tako. Da! Trebao mi je neko spolja, znaš?
Neko da skrenem pažnju sa sebe.
Nekoga ko ne bi mogao da dovede do mene. - Pa si izabrao mene?
Zašto?
Sjajna preporuka dr Munčina. Šta misliš, ko zaista finansira
njegove luđačke eksperimente? Ali vidiš, ja...
Znao sam da si nešto drugo. Da.
Moj mali kamikaza K- 9.
O čemu jebote to pričaš?
Pa, u II svetskom ratu, uh...
vezali su bombe psima
i obučavali bi ih da nalete na neprijateljske tenkove. Je l' tako?
Štenad je mislio da će samo dobiti poslasticu
ili nešto slično, pa su se detonirali u pljeskavicu za pse.
Da. Tako da sam jednostavno morao da shvatim kako da tretiram
tebe, da bih mogao da te istreniram da izvučeš Fajzela.
A ako u tom procesu ne bi uspela ili poginula,
pa, znaš? Ne košta me ništa. Zato si bila savršena.
Gde mi je auto, uzgred? - Ko si ti jebote?
Ko sam ja?
Ja jedini koji čuvam ovo staro govno da ne ubija nevine ljude!
Fajzel je bio sredstvo koje mi je postalo obaveza. Svi su ga želeli mrtvog,
ali niko ga nije mogao dodirnuti.
Zar misliš da bi ovo mazohistično
govno nikad moglo da prestane?
Nisi više toliko nedodirljiv, jesi li zgodni?
A? - Ti bedno govno.
Jebeno ću te ubiti.
Možete pokušati. Ili da se samo... pojebemo umesto toga.
Šta? Zabavili smo se, zar ne?
Mislim, učinila si sve ovo za mene?
Mora da si stvarno zaljubljena u mene.
Koji kurac? - Je li to bilo prejako za tebe?
Oh, izvini. Malo sam petljao oko ovoga.
Oh!
Znate šta? Ispašće, zaista lepa priča, Lindi.
Očajna, mala slomljena princeza
osvećuje smrt svog ljubavnika i onda...
oduzima sebi život.
Drkadžijo!
Ups.
Znaš šta je smešno? Mislio sam da će te biti teže razbiti te. Zaista jesam!
Jer si izgledala prilično sjebano.
Znaš, na... na zanimljiv način, ali... Ne, laka si.
Pa, ispostavilo se da je sve što je trebalo, da budeš pojebana.
Znaš šta?
Zapravo jeste ono doba meseca.
Na nesreću po tebe, kretenu.
Koji je ovo kurac? - Poklon za rastanak!
Jedi govna!
Žao mi je. - Jebeni kretenu! - Čekaj, čekaj, čekaj!
Nisam imao pojma šta će raditi sa tobom.
Pretpostavljam da su i Džastin i Fajzel mrtvi?
Aha. Pogodi ko je sledeći.
Ne, ne, ne. Čekaj, čekaj. Seti se, oslobodili smo te.
Pa, da, nisam mislila da je tvoja terapija izlaganjem,
bilo bi tako jebeno ekstremno. - Da, ali vidi, to... moglo je da ti pokaže
kako si izuzetna. - Servirao si me kao jagnje za klanje.
Nisam imao pojma! Ali pogledaj se. Lindi.
Tako si posebna. - Ja sam nakaza. Hoćeš li me upucati?
Šta? - Ne, mislim da neću. Ne znam...
Zašto ste to dobili? - Izvinjavam se.
Ti nisi nakaza. Ti si veličanstvena.
Sada zaista možemo početi da radimo. Sada.
Razmisli o stvarima koje možemo zajedno...
Jesi li poludeo? Ti si me izdao!
Pomogao sam ti više nego iko drugi na svetu. - Jebi se!
Prestani da se jebeno krećeš. - Lindi, baci pištolj! Stani tamo! - Povređuješ me!
Baci pištolj! Dobro. - Nisam završila!
Ah, jebi ga! Upucao si me! - Jebem ti.
Izvini, mislio sam da pokušavaš da ga ubiješ.
Ne, kretenu! Radila sam tvoj posao za tebe, opet. - Ne zovi me kreten!
Ivan Marcelus Munčin, uhapšeni ste bog bavljenja medicinom bez licence.
Au! - U redu. Vršiću pritisak na to.
Skloni prst sa moje rupe među nogama.
Mala pomoć?
A obezbeđenje?
Uh, samoodbrana.
A incident sa kablovima kratkospojnika?
Takođe i samoodbrana. - Samoodbrana.
A porodilište? - Pogrešan identitet.
Šta se dogodilo sa „životom po pravilima"?
Neka pravila su bolja od drugih.
Šta, znači li to da neću u zatvor?
Ideš u zatvor. Napala si me.
Vozili ste se gradom poput luđaka,
u autu koji košta više od moje godišnje zarade. Ideš u zatvor, dušo.
Vidimo se ispred.
I vidimo se na sudu. - Radujte se tome, detektive.
Ovako mi je svaki dan.
Skinuli su ti ga u kolima hitne pomoći.
Pa, šta je sledeće?
Hm, ne znam, pretpostavljam da počinjem ispočetka.
Samo... nema više slepih sastanaka.
Hmm, to je verovatno dobra ideja.
Puno je nakaza tamo.
Mislim, postoje... i neki fini momci takođe.
Da.
Izvoli. - Hvala.
Neću naći gomilu slika, tvoje rupe na ovome, zar ne?
Od moje guzice? Ne.
Kakav ti to misliš da sam ljigavac?
Mislim, ona vrsta koja puca ženi u nogu.
Da. Pa, žao mi je zbog toga.
Pa, znaš, uvek bih ti mogao to nadoknaditi.
Večera nekada?
Hm, razmisliću o tome.
Odličan sam kuvar.
Udvostručiću morske plodove. - U redu, odjebi sad.
# Ne treba mi muškarac, ne, samo mi treba manikir
Imate li neku siću, molim vas?
# Bio si nekako zgodan, ali...
Želite li ga?
Dobro.
# Ne treba mi muškarac, ne
# Samo mi treba manikir
# Bio si nekako zgodan, ali
# Mnogo sam zgodnija
# Da, da
# Ne treba mi muškarac, ne
# Samo mi treba manikir
# Ne treba mi muškarac, ne
Vratili ste se.
Mogu li ti pomoći? - Samo sam proveravala, znaš?
Izgleda tako pretučeno spolja. - Ko si ti?
Kao da je ovde eksplodirala bomba. - Da, imala sam sjebani kotao.
Ali zašto ste se vratili?
To je moj stan. - Pa, većina ljudi, kad im život eksplodira,
bi samo nastavio da beži.
Tako je lepo što ste želeli da se vratite kući i pokušate ponovo.
Izvinite, poznajem li vas?
Jeste li me pratili? - Da. - Šta zapravo želite?
Upravo ste onakvi kako vas je Munčin opisao.
Dobro ste prošli pod našom brigom. - Ok, dovoljno sam se zezao,
sa psihotičnim terapeutima i jebenom CIA-om,
ili šta već jeste.
Potpuno razumem.
Proveli ste godine prisiljeni da potisnete svoj bes.
Žao mi je zbog Džastina. To što je uradio bilo je sankcionisano.
Ali sada...
Sada Lindi, videli ste koliko možete da budete moćni
kad prigrlite svoj bes. - Dobro sam kako jesam. Hvala.
Stvarno? I kako ste?
Vi nisite normalni. Stvarno mislite da biste bili srećni,
da živite bez svrhe? Kroz naš rad ćete naučiti
da iskoristite svoj bes i ciljate prave ljude.
Ljudi su najmoćnije, neotkriveno oružje.
Sveca mu!
MALTRETIRANJE
Preveo: suadnovic