Thorsi!
Helgo!
Thorsi!
ROK 987 NAŠEHO LETOPOČTU BITVA O HJÖRUNGAVÁGR
Proč tu jen tak stojíš?
Není ti dobře?
Promiň, dával jsem odpočinout očím.
Naše formace se moc rozptýlila.
Druhá vlna by nás převálcovala.
Thorkelle, až se k nám Floki přiblíží, popožeňte přední linii kupředu.
Ta prázdná makovice?
Udělám to sám.
A co ty?
Zdržím je.
Jak to myslíš, co?
Jak to chceš odsud udělat?
Je fakt hbitý.
Počkat. Náhlý sólový útok?
Mario, promiň…
PRVNÍ DÍL
ROK 1002, ISLAND
Thorfinne. Prosím tě, nakrm ovce a podoj krávy.
Dobře.
V zádech jsme měli Markland, takže jsme dopluli dál na jih.
„Tam se nacházejí bohatší země,“
jako by si pohvizdoval vítr.
A pak jsem ho objevil.
Nový kontinent!
Nová země bohatá na ovoce a plná vlnících se travnatých luk.
Dal jsem té zemi jméno.
Pojmenoval jsem ji
Vinland.
Tak co říkáte, vy darebáci?
Změní to váš pohled na mě? Velký Leif Erikson!
Páni, stařešino Leife!
A co bylo dál?
- Byli tam lidé? - Bylo teplo?
Bylo to větší než Island?
To teda bylo.
Bylo tam tepleji než tady.
Tráva pokrývala celou zemi.
Dokonce jsme potkali domorodce.
Nebyli jsme schopni komunikovat, ale rychle se z nás stali přátelé.
Ta čelenka a dýmka jsou dary od nich.
Vidíte to tady?
Tohle může nosit na hlavě jen skutečný válečník.
Co se děje? Děti ještě nespí?
- Nechte mě sáhnout! - Kdepak.
Chtěla jsem, aby si poslechly Leifův příběh.
Skutečný válečník, jo?
Jste opravdu úžasný!
Viď? Jsi hodný chlapec, Thorfinne.
Až vyrosteš, popluješ na mé lodi?
Co? Nechte mě plout hned!
Teď?
Něco mi přijde divné, Leife.
Říkal mi to můj děda.
Na západě přebývá Jörmungandr
a požírá všechny lodě, které se k němu přiblíží.
A za ním už nic jiného neexistuje.
Přesně kvůli tomu
byste si měli uvědomit, jak jsem výjimečný.
Vidíš? To dokazuje, že jsem skutečný válečník.
Ale Leife, vždyť nejste ani bojovník.
Vy to nechápete, že ne?
Samotná válka z vás válečníky neudělá!
Plavit se na lodi znamená bojovat s mořem.
Není to úžasné?
- To jsem si myslel. - Jo.
Cože?
Všichni říkají, že jste jen dítě s vousy.
Že jen bloumáte a v bitvě jste k ničemu.
Necháváte se balamutit.
Thorfinne, ty mi věříš, ne?
Nebo snad
nevěříš starému dobrodruhovi, který nechodí do války?
Kdyby mi táta řekl, že je válečník, tak bych mu to věřil, ale…
Thorsi!
Děti se mi vysmívají! Srovnej je do latě!
Tak jo. To by pro dnešek stačilo.
Ari, odveď děti domů, prosím.
Dobře, Thorsi.
Mějte se!
Zatím!
Chápu.
Umrzli v Grónsku…
Studené vlny jsou letos obzvlášť silné.
Většinu dobytka to zahubí.
Problém je,
že každým rokem je zima stále krutější.
Je tam příšerná zima.
Vítej zpátky.
Jen tyhle dvě byly trochu slabší.
Musíš být promrzlá, Ylvo!
Pojď, zahřeju tě.
Ty zvrácený starče!
Matko, jdi spát. Zase se nachladíš.
Budu v pořádku.
- Pojď mi pomoct uvázat tu ovci. - Dobře.
Přijde mi to drsné i tady.
Jo.
Dřív nebo později možná přijde zima, kterou nikdo nepřežije.
Můj mladší bratr doma plánuje přesídlení.
Je daleko, viď?
Netvař se tak.
Podnikl jsem okružní plavbu.
Vpřed!
Vinland je na dosah!
Kapitáne Thorfinne!
Co to je?
Jörmungandr!
Postarám se o tebe, ty bestie!
To bolí…
Ylvo! Běž do své postele! Utiskuješ mě!
Co? Mně se nechce.
To není fér!
Zahřál jsem postel…
Pořád
ještě diskutují.
Netrap se tím.
Přenech starosti dospělým.
Hele, pojď sem.
Dám ti hřejivé objetí.
Proboha!
Ty, otče! Proč si nepořídíme otroka?
Matka není zdravotně v pořádku, stále jí pomáhám.
My řešíme problémy jinak.
Neptej se pořád.
Jsi tak zvláštní člověk.
Ylvo!
Myslela jsem si, že umřu.
- Zranila ses? - Ne.
Tak co se děje?
Pode mnou něco je.
Ylvo?
Zdravím, staříku.
Kolik z včerejšího příběhu byla pravda?
Co myslíš tím „kolik“? Všechno byla pravda.
Pak mi dovolte, abych s vámi plul.
Uvěřím, až se sám přesvědčím.
Hlupáku.
Říkáš to jen proto, aby ses dostal na loď.
Jestli tolik toužíš po lodi, ať tě vezme otec.
Koukej. Támhle je bitevní loď.
Vesnice ji používá už po generace,
ale tvému otci ji určitě ochotně zapůjčí.
S mým otcem je to hrozné. Pořád se ptám a vždy mi to odmítne.
Není to s ním hrozné.
Širé moře před námi, Thorfinne,
je děsivé.
Za mlada mě jednou uvěznila ledová kra.
Bylo to krátce potom, co jsme dopluli do Grónska.
Byli jsme neopatrní.
Naše zásoby se rychle tenčily.
Jedli jsme led, abychom zapomněli na hladovění.
Nakonec nám loď rozdrtil led,
takže nezbývalo, než se pěšky vydat podél zamrzlého moře.
Netrvalo dlouho a zůstal jsem sám.
Všech šest mých společníků zemřelo.
Proč?
Kvůli čemu jsme tolik usilovali, abychom žili na severních ostrovech?
Helgo! Ohřej vodu!
Ylvo, přines kůže.
Dobře.
Bože. Co se stalo?
Byl zahrabaný ve sněhu.
To vypadá bolestivě.
Co se mu stalo?
- Přilož na oheň! - Dobře.
Otče.
Není už mrtvý?
Hnijí mu končetiny.
Navíc by to nemuselo dobře dopadnout.
Není…
Z téhle vesnice.
Chudák.
Co dělal v té sněhové bouři?
„Co dělal?“
Je to uprchlý otrok.
Když ho ukryjeme, můžeme z toho mít problém.
Utekli jsme odtamtud.
Naši předkové žili dál na východ.
Žili v zemi zvané Norsko.
Je tam tepleji než tady a moře nezamrzá.
Kolem je překrásný terén chráněný mnoha fjordy.
Ale jednoho dne
se objevil statný muž jménem Harald.
Haraldovy jednotky pleněním vesnic dobyly území
a sám se prohlásil za prvního krále sjednoceného Norska.
Přinutil lidi, aby si vybrali.
Podřídíš se králi, nebo opustíš Norsko.
Mnozí Haraldovou tyranií opovrhovali
a útlak ukončili odchodem do dalekých zemí.
Ta země leží tady.
Je to Island.
Nevěřím vám.
Jste přeci jen lhář!
Můj otec a naši předci by takhle nikdy neutíkali!
Vy hlupáku!
Vyčpělý objevitel!
Otče!
Otče, poslouchej.
Ten stařičký Leif říkal…
Vítej doma, Thorfinne.
Kdo to je?
Otrok pocházející odjinud. Je to uprchlík.
Probudil se!
Řekneš mi, jak se jmenuješ?
Je mi zima.
Ylvo, skoč tam ještě přiložit.
Tak dobře.
Odkud jsi přišel?
Po… Pošlete
mě zpátky?
Zpět k Halfdanovi?
Halfdan?
Takže jsi přišel zpoza hor?
Nesnáším to tam.
Nenávidím to.
Ale…
nemám,
kam bych šel.
Thorsi!
Pojď honem. Halfdan je v přístavu!
Přivedl své muže. Z něčeho nás obviňují.
Postavit se mu můžeš jen ty.
Vynutili si přístup na pevninu a shánějí se po otrokovi.
Leif se ho snaží pozdržet,
ale i tak se schyluje k roztržce.
Prosím, pojď!
Okovy jsou jediná ozdoba, která se hodí na krk.
Ne zlato, ani stříbro,
jen okovy ze železa.
Pouze okovy na krku
dokáží člověka zcivilizovat.
Nemyslíte?
Včera v noci jeden z mých otroků přeťal řetěz a utekl.
Tušíte, kde by mohl být?
Nepokoušejte se o vyvolání bitky!
Jen byste rozdmýchávali staré spory.
Pořád má s námi neshody.
Minule jsme měli potyčku.
Spratku. Pamatuju si tě.
V boji jsi mi usekl levou ruku!
Budu mluvit za sebe.
Mému staršímu bratrovi jsi usekl nohu!
To stačí, Ari!
Můj bratr už nikdy nebude chodit!
Taky ti rozsekám nohu na cucky!
Tak si to zkus!
Tví lidé ani zákony nestojí za nic!
Halfdane.
Přivážu si tě na řetěz, mizero.
Každý, kdo se vysmívá zákonům, bude pykat.
Řetěz je zákon.
Když jsou surovci dáni do okovů, prvně se z nich stanou lidé.
Na to nezapomínejte.
Uprchlík je mladý Slovan.
Tušíte, kde je?
Kde
to jsem?
Tohle je prvně v životě, kdy pociťuju
duševní pohodu.
Zůstaň s námi! Neumírej!
Zůstaň při vědomí, jinak zemřeš!
Thorsi.
Otče…
Matko…
Sestro, ty taky…
Všichni jste tu byli?
Strachoval jsem se.
Prodali nás každého zvlášť.
Kde to jsem?
Proč jsem…
Daleko na západ
a za mořem
leží země, které se říká Vinland.
Je to teplé,
úrodné místo,
dostatečně vzdálené od obchodu s otroky a plamenů
války.
Co na to říkáš?
Chtěl bys tam s námi jednou žít?
Vinland.
Vidím ho.
Tohle místo
se jmenuje Vinland.
A mám ho.
Omluv ten povyk, Thorsi.
Jsem právoplatný majitel toho otroka.
Vrať mi ho.
Otče.
Tak pojď, Thorfinne.
Halfdane!
Vysvětlíme ti to.
Neukrývali jsme ho.
Spíš jsme tvého otroka zachránili před jistou smrtí.
Halfdane, co tě ten muž stál?
Otče,
klást takovou otázku je neslušné.
Dvě mladé ovce.
Dám ti za něj tři.
Co tomu říkáš, Halfdane?
Beru ho s sebou domů.
Musí být odstrašujícím příkladem ostatním otrokům.
Tak dostaneš čtyři.
Tupče! Nechápeš, co ti tady mistr Halfdan poví…
Zmlkni.
A co když si řeknu o dvojnásobek?
Dám ti ho.
Všechno to budou berani mladší tří let.
Osm ovcí za tak bezcenného parchanta.
Dobrý obchod.
Neuvěřitelné. Takhle se to vyřeší?
Thorsi.
Hodláš ho zbavit těch okovů?
Co bys s ním pak dělal?
Sám si ty ovce vyberu.
Ylvo, tobě je smutno?
Samozřejmě!
Dal za něj osm ovcí a ten muž stejně zemřel!
Jsi hlupák, otče!
Proč jsi takový podivín?
Otče.
My jsme taky utekli?
Stařík Leif říkal,
že naši předci utekli z východu.
Že prý odešli a usadili se tady.
Ano.
Tak nám to bylo řečeno.
Co potom…
Když lidé
budou chtít uprchnout odsud…
kam půjdou?
Překlad titulků: Michal Pokorny