‫זה נעים!‬
‫טוב לשטוף את כל הפרעושים והכינים!‬
‫היי, אל תחמיץ פנים בפינה. בוא הנה.‬
‫אם תיפול למים, נחש־הים יאכל אותך.‬
‫מה? הוא מתעלם מאיתנו?‬
‫איזה שעמום.‬
‫בימי הביניים…‬
‫בין הדנים שחיו בדנמרק,‬
‫היו שודדי־ים אשר נהגו לבזוז ולשדוד.‬
‫הם כונו "ויקינגים".‬
‫הגברים האלו…‬
‫השתוקקו לאדמות השופעות‬ ‫ורחבות־הידיים אשר באנגליה.‬
‫בתחילת המאה התשיעית, ויקינגים פלשו לאנגליה‬
‫וחלקם נדדו לצפון אנגליה‬ ‫וכך הגבירו את כוחם.‬
‫עם זאת, בשנת 1002 לספירה,‬
‫הצבא האנגלי פתח במתקפה‬ ‫על המהגרים הוויקינגים.‬
‫בתגובה לכך, הצבא הדני‬ ‫יצא למסע נקמה באנגליה,‬
‫כשהוא מוכן למתקפה מיידית.‬
‫בהתאם למניעים פוליטיים אלו,‬
‫הוויקינגים החליטו לצאת בעצמם למסע נקמה‬
‫כנגד צבא אנגליה.‬
‫אל תנוחו!‬
‫הזיזו את הזרועות!‬
‫שתוק!‬
‫אני עושה את זה!‬
‫אוי אבוי. מי שעשה את זה, לא ניקה אחריו.‬
‫טוב, כאן זה בסדר.‬
‫עצרו את הסירה!‬
‫- מרכז אנגליה, ליד גיינסבורו -‬
‫ממש קשה ללכת כאן.‬
‫וגם הצחנה איומה.‬
‫לעזאזל.‬
‫הבחורים האלו אינם חיילים רגילים, נכון?‬
‫הם שכירים של הצבא הדני, כמו שהיינו פעם.‬
‫הצבא הדני?‬
‫הוויקינגים משתתפים במלחמה?‬
‫הם תוקפים את הצבא האנגלי פה ושם.‬
‫הוויקינגים משתתפים בקרבות מרהיבים.‬
‫בכל מקרה, המלך הדני מתכנן לפלוש לאנגליה.‬
‫ייתכן שזה יקרה בעוד שנים,‬ ‫אבל אלו ההכנות לכך.‬
‫אז הם מחסלים את כל מי שעלול להפריע לכך,‬
‫לפני בוא המלך.‬
‫נכון מאוד. ואם נעזור…‬
‫נזכה לתגמול נדיב.‬
‫יש המון חרקים בזמן האחרון.‬
‫זה עדיף על קור.‬
‫זה הזמן שלנו להרוויח הון.‬
‫אז מה אתה אומר? זו עסקה די טובה.‬
‫המפקד של המחוז הזה נתקל בקשיים‬ ‫כנגד הצבא האנגלי.‬
‫אנחנו צבא של יותר מ-100 איש.‬
‫והאמת היא שאנו טובים מכם בקרב.‬
‫יש לך פה גדול בשביל שודד־ים עלוב.‬
‫אין צורך לדבר כך.‬
‫כולנו דנים כאן.‬
‫אנחנו לא באותה הקטגוריה.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫די, די. בעוד כמה שנים‬ ‫הפלישה הזו באמת תתרחש, נכון?‬
‫אם כך, עדיף שתנקוט באמצעי זהירות.‬
‫כך אף חייל שלך לא ימות.‬
‫מה אתה רוצה בתמורה?‬
‫שלושה קילו וחצי של זהב.‬
‫אוצרות ומזון היישר ממפקד המחוז.‬
‫ניקח את כל הנשים.‬
‫שני קילו וחצי, ואז תעשה כרצונך.‬
‫זה סגור. הדיון נגמר.‬
‫מה כל זה?‬
‫קיבלנו משימה.‬
‫טוב, אז כדאי לאכול!‬
‫מחר נוציא שליח רשמי.‬
‫נניח לך לתכנן את המתקפה, אבל אל תיעלם.‬
‫לא יהיה לך לאן לסגת.‬
‫אם תנסה לרמות אותנו…‬
‫אנחנו מוקפים!‬
‫היי, "אוזן"!‬
‫תהיה בשקט!‬
‫תירו!‬
‫אוי! ירו לי בישבן!‬
‫זה טוב לעיכול.‬
‫אהרוג אתכם!‬
‫נצחו אותם במשחק שלהם!‬
‫תירו!‬
‫לעזאזל!‬
‫כדי לצבור הישגים, לך לשדה הקרב.‬
‫כשתעשה זאת…‬
‫אגמול לך בדו־קרב.‬
‫לצבור הישגים…‬
‫פרחח.‬
‫גם אתה שודד־ים?‬
‫אם אתה חייב לשנוא מישהו, תשנא את הדנים.‬
‫סליחה. אתה בחיים?‬
‫החלשים ימותו בשדה הקרב.‬
‫כמוך.‬
‫לעזאזל.‬
‫פרחח ארור!‬
‫תמות!‬
‫מנוול!‬
‫אתה מתחיל להיראות כמו לוחם.‬
‫היי, ת'ורפין.‬
‫תוכל להיות המרגל שלנו לזמן מה?‬
‫מה? למה לי?‬
‫ילד! איך אתה מעז?‬
‫תחזיק אותו, אני אהרוג אותו!‬
‫הינה הוא!‬
‫שם!‬
‫לכיוון הזה! אל תתנו לו לברוח!‬
‫המלך שלנו קצת טיפשי, את לא חושבת?‬
‫אימא, אסור לומר דברים כאלו בקול רם.‬
‫המלך אדגר, ששלט לפני שני דורות,‬ ‫היה מלך טוב.‬
‫הוא הסתדר עם הדנים.‬
‫כולם נתנו לו כבוד.‬
‫הוא היה מלך נוצרי טוב.‬
‫אבל הוד מלכותו, המלך את'לרד,‬ ‫יהרוס את כולנו.‬
‫הוא הרג במפתיע‬ ‫את כל המהגרים הדנים במדינה הזו.‬
‫כמובן שהם יכעסו.‬
‫אימא, אסור לך להגיד דברים כאלו בפני אנשים.‬
‫מה אם חייל ישמע אותך?‬
‫אימא!‬
‫אימא, חכי!‬
‫- שנת 1008 לספירה‬ ‫מזרח אנגליה -‬
‫התעוררת.‬
‫בדיוק התכוונו לאכול את ארוחת הערב.‬
‫מה מצב הפצע שלך?‬
‫כיבסתי את הבגדים שלך.‬
‫תלבש את זה בינתיים.‬
‫גם הפגיון שלך שם.‬
‫ייתכן שהבגדים מעט גדולים עליך…‬
‫אבל אלו בגדי הבנים היחידים שיש לנו.‬
‫בוא, שב.‬
‫אתה בוודאי רעב, לא?‬
‫נראה שהוא רעב מאוד.‬
‫מה שמך?‬
‫מאין באת?‬
‫מה קרה להורים שלך?‬
‫רואה? הוא לא מבין את השפה שלנו.‬
‫ייתכן שהוא דני.‬
‫מה את מנסה לומר?‬
‫לא משנה מי זה, אי אפשר לנטוש ילד פצוע.‬
‫ישוע לא היה סולח לנו.‬
‫אבל הדנים הם אויבי אנגליה, נכון?‬
‫גייסו את אבא בגלל הפלישה הדנית.‬
‫מה הקשר?‬
‫אין סיבה שנשים וילדים‬ ‫ישתפו פעולה עם מלחמות הגברים.‬
‫זה נכון, אבל…‬
‫לילד הזה יש פרעושים!‬
‫אסור לגרד!‬
‫הם נכנסים לאוכל!‬
‫אתה רואה?‬
‫נכון שזה יותר נעים?‬
‫אבוי, בנים אף פעם לא מסתרקים.‬
‫גם בני הצעיר תמיד התגרד.‬
‫הייתי מסרקת את שערו כל הזמן.‬
‫לפני שנתיים הוא חלה ומת.‬
‫אני לא מבין את השפה שאת מדברת.‬
‫אבל אני לא אנגלי.‬
‫מה זה?‬
‫אז הפה שלך באמת עובד!‬
‫אישה.‬
‫כן, מה תרצה?‬
‫מרגל דני מסתתר באזור הזה.‬
‫ראית כאן ילד חשוד?‬
‫ילד?‬
‫ילד של שודדי־ים?‬
‫אל תפלי בפח.‬
‫הוא הרג שניים מחייליו של המשנה למלך.‬
‫הוא נורה בחץ בזרועו השמאלית.‬
‫אישה, זה הבן שלך?‬
‫כן, נכון.‬
‫בני הקטן, ג'ון. יש בעיה?‬
‫הילד בגיל שלו בערך.‬
‫אם תראי אותו, תדווחי!‬
‫את מבינה מה עשית?‬
‫הילד הזה הוא שודד־ים!‬
‫הוא ילד, אבל הוא הרג שני אנשים.‬
‫למה את מסתירה אותו?‬
‫ילד לא צריך להיות שודד־ים.‬
‫בוודאי יש לזה הסבר.‬
‫אם יש הסבר, אז מה הוא?‬
‫זה לא הזמן לחשוב על זה!‬
‫הילד הזה לא יהווה תחליף לג'ון.‬
‫אלך לחיילים כדי…‬
‫רוצו.‬
‫תברחו.‬
‫חכה רגע!‬
‫ג'ון!‬
‫אתם רואים את האות של ת'ורפין?‬ ‫זה אמור לקרות בקרב.‬
‫אני רואה!‬
‫הינה זה!‬
‫אש!‬
‫המחסן על החוף בוער!‬
‫קראו לכולם!‬
‫מהר!‬
‫תביאו דליים!‬
‫אז זה כן אתה.‬
‫לבשת תחפושת, פרחח!‬
‫היי…‬
‫מה זה?‬
‫זה נורא.‬
‫לעזאזל!‬
‫מי הוא הילד הזה?‬
‫הוא הרג אותם?‬
‫מה את עושה כאן? אמרתי לך לברוח!‬
‫אמרתי את זה באנגלית!‬
‫הוא מתקרב לכאן!‬
‫תוכלו להימלט לתוך היער.‬
‫תתרחקו מהים.‬
‫אם לא תמהרו, הם…‬
‫היי, מה זה?‬
‫לא…‬
‫רוצו!‬
‫תשכחו מהשריפה!‬
‫כולם, רוצו!‬
‫ויקינגים!‬
‫כל הכבוד, ת'ורפין.‬
‫הכפר הזה מעניין מכפי שחשבתי.‬
‫לא להתמהמה!‬
‫פנו את הכפר לפני שהאויב יגיע!‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬