În secolul XI, invazia oștilor daneze și a vikingilor
a continuat să ia amploare.
ANUL 1012, ANGLIA
În octombrie,
după ani și ani de asalturi continue,
s-a ajuns la un punct de răscruce.
CETATEA REGELUI SWEYN, LÂNGĂ JELLING, DANEMARCA
Așadar, Majestatea Ta vrea să ne retragem oastea din Anglia?
Nu s-o retragem. Să le dăm un răgaz.
Marșurile pe timp de iarnă o să-i sleiască.
Oștenii trimiși trebuie să se odihnească.
Cum poruncește Majestatea Ta.
La vară.
Vom lansa un atac covârșitor la vară.
Eu însumi voi fi în fruntea oastei.
Ne-au dat răgaz, deodată?
Vreau să plec acasă.
Aici nu e nevoie de pirați.
Credeam că o să câștigăm bine anul ăsta.
Și oștenii înregimentați stau degeaba.
Asta e viața de mercenar.
Ce o să facă Askeladd?
Askeladd!
N-o să ni se urască să trecem iarna așa?
Am prădat deja satele mai bogate.
Așa e.
Ce ai de gând?
N-avem ce face.
O să migrăm, ca păsările.
Ne ducem unde e mâncare.
REGATUL FRANȚEI, LÂNGĂ RÂUL LOARA
Nu pierdeți vremea!
Au un berbec!
Să vină arbaletele!
Unu, doi…
Trageți alternativ!
Gata!
Trageți!
Nu răzbim! Retragerea!
O dispută între franci?
Doar câțiva sunt în fortăreață. Asediatorii sunt 800.
De necrezut că încearcă să spargă frontul.
Așadar, asta e tabăra unui clan?
Ce părere ai?
Nu îți miroase a pradă bogată?
Deci asta urmărești?
S-o facem, Askeladd?
Ne aliem cu asediatorii.
Le spargem vistieria și luăm ce-i în ea.
Bine!
Mă și întrebam ce căutăm aici, la dracu-n praznic.
Bună idee, Askeladd!
Căpetenia noastră nu greșește niciodată!
Câștigăm ce am pierdut în Anglia!
Thorfinn!
E rândul tău.
E timpul să luptăm!
Du-te la căpetenia asediatorilor!
Spune-i așa:
„Luptați jalnic. Mi-e silă să vă privesc.
Așa că am venit să vă ajutăm.
Cu așa noroc nu vă mai întâlniți.
Cu noi vă veți asigura victoria.
Dacă va cădea cetatea, jumătate din pradă e a noastră.
Mai atacăm o dată mâine-dimineață.”
După ce transmiți mesajul, rămâi să supraveghezi situația.
Dacă ai înțeles, du-te!
Ce e?
Du-te, Thorfinn!
Câți oameni crezi că am ucis până acum?
Ți-am fost iscoadă, te-am ajutat din spatele frontului.
M-am remarcat suficient.
Însă tu…
Poftim?
Vrei o răsplată?
După ce obții o învoială, îți dau trei bani de aur.
Jur pe zeul Tyr.
Nu mă lua în râs!
Cât mă mai eviți?
Mă sperii! Glumeam și eu.
Cu toate astea,
dacă vrei așa, trebuie să-mi aduci cel puțin capul unei căpetenii.
Nu se schimbă deloc.
O fi bine să-i lași în seamă asemenea sarcini importante?
Oștenii de rând sunt iuți la mânie.
Adesea, sunt uciși înainte să înceapă negocierile.
Cui o să-i lipsească un vagabond ca el?
Ce vrei, copile?
Aici nu-i loc de joacă!
Sunt sol.
Vorbește cineva limba scandinavă?
Ce-i cu puștiul ăsta? Ce limbă?
Nu e franc.
O fi spion de la fortăreață?
Să punem mâna pe el!
Sunt sol.
Vorbește cineva limba scandinavă?
Să vă dăm jumătate din pradă?
Mercenarii ăștia se întrec cu gluma!
„Să vă dăm jumătate din pradă…”
Ești tare sigur pe tine, nu?
Țânc normand!
Normand?
Nordicii care au atacat Anglia?
„Nordicii care au atacat Anglia?”
Până și un țânc pricepe.
Dacă atacați poarta principală, o să muriți.
Apărarea din jurul lacului e slabă.
- Acolo vom lovi. - Ce strategie slabă!
Râurile care duc acolo sunt tot mai învolburate,
ca să nu mai spun de cascade.
Dacă vom coborî pe ele, ne distrugem corăbiile.
Asta presupune atacul de pe lac.
„Asta presupune atacul de pe lac.”
Așadar, refuzați oferta?
Atunci, cei 100 ai lui Askeladd se vor alia cu fortăreața.
„…cu fortăreața.”
E totuna dacă mă ucideți.
Dacă nu dau semn că am încheiat negocierea,
vă faceți dușmani o sută de vajnici războinici nordici.
Fie.
Excelență!
Însă, dacă aflăm că ne-ai înșelat, îți tăiem capul.
Dacă vorbești drept,
în numele lui Hristos, vom împărți frățește pâinea.
„…vom împărți frățește pâinea.”
Dă-mi înapoi pumnalul.
E amintire de la tata.
E semnul lui Thorfinn.
O săgeată sus, două jos.
Să ne grăbim!
Trecem culmea înainte să urce luna pe cer.
M-am săturat să tot păzim corabia.
Vreau să lupt și eu.
Blestemat să fie generalul ăla gras!
Priviți!
Un dragon!
Pe munte!
Un dragon…
Un dragon a urcat muntele?
Da.
L-au văzut toți cei care păzeau corabia.
E o prevestire, Excelență.
Aș vrea și eu să văd unul.
Țâncule!
Vin și tovarășii tăi?
„Aș vrea și eu să văd…”
Soarele e deja sus.
„Soarele e deja sus.”
Pornește asaltul, umflatule!
Vei pricepe în curând.
M-ai insultat adineauri, nu?
Se pare că diseară ne vom distra cu decapitarea ta.
Înainte!
La atac!
Nu! A început deja!
Am întârziat, derbedeilor!
Dați tot ce puteți!
Vă așteaptă lupta!
Asta n-o să schimbe nimic.
La naiba!
Puneți o scară la zidul vestic!
Niciun sacrificiu nu e prea mult!
Ascultă, care e căpetenia rivală?
Îl vezi pe cel cu pene la coif?
El e.
O căpetenie.
Tu!
M-ai mințit, așa e?
Ucideți-l!
Omorâți-l pe țânc!
Nenorocitule!
A scăpat, iar fortăreața va rezista!
Ce-i cu oastea asta?
Credeți că vă las să plecați când o ninge? N-o să vă las!
Mai întâi cuceriți fortăreața!
Ce?
Hei-rup!
Vâsliți!
Cu toată viteza înainte!
- Da! - Da!
Primi ajunși primesc porție dublă!
Puneți osul la treabă!
Am înțeles!
Sunt de partea noastră!
Înainte! Luați fortăreața!
Și-au trecut corabia peste culme…
Nu șovăiți!
Voi 80 din dreapta, mergeți la port!
Arcași, cu mine!
Nu stați bine deloc.
Lacul nu vă ajută în apărare, dar noi navigăm de minune pe el!
Bine! Drept înainte!
Ce? Ne străpung scuturile de la distanța asta?
- L-au doborât pe Olov! - Nu-i a bună!
Askeladd!
Arbalete? O să ne dea de furcă.
Acum e momentul!
Secerați-i înainte să tragă la mal!
Un copil?
Ce?
S-a oprit asaltul?
Poate nu mai au săgeți.
Pregătiți-vă să trageți la mal!
Acum e momentul!
Nu!
- Omorâți-l! - Puști blestemat!
Nu-l lăsați să scape!
Haideți! Luați fortăreața cu asalt!
Bun! Faceți-o una cu pământul!
Sunt siguri că pot ține poarta principală?
Băieți, ocupați-vă de ei!
Hei-rup!
Normanzii ăștia sunt de necrezut…
Strategia mea a îngenuncheat cu ușurință fortăreața asta.
Căpitanul fortăreței a fost ucis în luptă.
Oștenii dușmani spun că a fost opera unui copil.
Țâncul?
Nu-i de glumă cu normanzii ăștia.
Dacă îi dăm drumul acum, ne va deveni dușman.
Ce să facem?
Camarazii lui au trecut culmea, nu?
O să-și poarte corăbiile pe umeri și la plecare. Atunci atacăm.
Cu navele pe uscat, sunt țintă sigură.
Excelență!
Mesaj de la generalul Jabbathe!
Ce e? Vorbește!
Vistieria…
Ce?
Unde mi-e tezaurul?
Au fost prădate și niște conace și biserica.
Toate comorile… Totul s-a dus.
Așa carevasăzică…
Felicit căpetenia francilor!
Am împărțit prada pe jumătate.
Jumătatea ta e victoria.
A noastră e comoara.
Nu te plângi, nu-i așa?
Mi se pare o pradă modestă
de vreme ce-ți lăsăm fortăreața!
Ticălosule!
- Nu! Coboară pe cascadă. - Barbarilor!
Pregătiți bărcile!
Dar toate bărcile din pădure au fost distruse.
Șarlatanilor!
Scuze, dar nu înțeleg limba francă.
Ei bine, ridicăm pânzele?
Thorfinn încă n-a venit.
Ai dreptate.
Înseamnă că o fi murit.
Luăm și partea lui, deci.
E în viață!
Tenace copil! Ești rănit?
Askeladd!
Capul căpeteniei.
Măi să fie! Ai reușit, deci.
Mi-ai promis.
Nu mă poți refuza.
Eu, Thorfinn, războinic al Islandei, fiul lui Thors,
în numele sabiei tatălui meu, te provoc la duel, Askeladd,
ca să-mi răzbun tatăl.
Ce? Ce face?
Nu se lasă…
Eu, Askeladd, fiul lui Olaf,
în numele strămoșului meu, Artorius,
îți accept provocarea.
Însă…
S-o lăsăm pe altădată!
Acum trebuie să fugim!
Vâsliți, afurisiților!
Nu pierdeți vremea, altfel ne prind pe râu!
Ticălosule! Nu-ți bate joc de mine!
Cui îi pasă de dragonul ăla?
- Mie nu mi-e frică! - Exact!
Da, dar…
E…
E aici!
Adio!
Adio, francilor!
Suntem bogați!
O să trecem iarna!
Bine!
Subtitrarea: Liana Oprea.