‫- אוקטובר, שנת 1013 לספירה‬ ‫לונדון, אנגליה -‬
‫זה מעין גשר.‬
‫ייתכן שזה מבצר.‬
‫כזו היא לונדון.‬
‫זו עיר שעמדה בפני מתקפות במשך שנים,‬ ‫אני יכול להרגיש את ההיסטוריה שלה.‬
‫זה לא הזמן להיות רגוע, אסקלדד.‬
‫העיר הזו תעשה לנו צרות.‬
‫באתי רק בגלל שאמרת שזה יהיה ניצחון קל.‬
‫אני מצטער על זה.‬
‫אבל לא חשבתי שת'ורקל יהיה האויב שלנו.‬
‫"ת'ורקל הגבוה", מה?‬
‫הוא עבר לצד של לונדון תמורת כסף.‬
‫הוא בוגד.‬
‫אנחנו לא שונים כשמדובר בכסף.‬
‫התגייסתי לצבא הדני, כי אני חושב‬ ‫שלמלך סויין יש סיכוי טוב לנצח.‬
‫שבטים אחרים חושבים כמוני.‬
‫כולם נואשים להגיע לגדולה‬ ‫ולקבל את חלקם מהשלל.‬
‫ובכן, זה לא יהיה הרבה,‬ ‫עם מספר גדול כל כך של חיילים.‬
‫אני לא הולך למלחמה בתמורה לכסף.‬
‫אני פשוט אוהב להרוג.‬
‫ידעתי שאוכל לסמוך עליך, ביורן.‬
‫ובכן, המפקדים רוצים עיר עשירה כמו לונדון.‬
‫אם הם ישתלטו על נהר התמזה,‬
‫יהיה להם נתיב אספקה ישיר לווסקס.‬
‫הם עוקבים בקפידה אחר הקרבות כאן?‬
‫כן. אם יש מקום שבו תוכל להתבלט, זה כאן.‬
‫שכה אחיה.‬
‫חשבת על אסטרטגיה משעשעת?‬
‫זו לא באמת אסטרטגיה.‬
‫ת'ורפין!‬
‫הגיע הזמן לעבוד.‬
‫הבא לי את הראש של ת'ורקל.‬
‫הבטח לי גמול.‬
‫בסדר.‬
‫כרגיל, נכון?‬
‫לא תשתנה לעולם, מה?‬
‫אתה משקיע בקרבות שבהם לא תוכל לנצח.‬
‫בזה אתה דומה לאביך.‬
‫אל תשכח, אסקלדד.‬
‫הרצון היחיד שלי הוא לחסל אותך‬ ‫בדו־קרב של לוחמים.‬
‫הדו־קרב הבא יהיה האחרון שלך.‬
‫אוציא את לבך ואציע אותו לרוחו של אבי.‬
‫החל בעבודה.‬
‫רק מי שממלא את חלקו בשדה הקרב,‬ ‫מקבל את גמולו.‬
‫כך פועלים לוחמים.‬
‫הראש שלי אינו קל להשגה.‬
‫לא אצא איתך לדו־קרב שוב ושוב.‬
‫הבא את ראשו של ת'ורקל.‬
‫היי!‬
‫אסקלדד!‬
‫מה?‬
‫ספינה אחת מתקרבת לגשר.‬
‫זה "צבי הים" של היומסוויקינגים.‬
‫אלו שליחי הצבא.‬
‫פלוקי, מה?‬
‫הוא יציע כפול מהסכום שהאנגלים משלמים לו.‬
‫הוא ינסה להרשים את ת'ורקל.‬
‫ת'ורקל הולך אחרי הכסף.‬
‫הוא ייקח את זה, לא?‬
‫נחכה ונראה מה הוא יעשה.‬
‫הם מגיעים! רק ספינה אחת!‬
‫מכאן! מהר!‬
‫תמותו, מנוולים!‬
‫קדימה! תפגעו בהם!‬ ‫-תירו!‬
‫אל תירו! אנחנו שליחים!‬
‫אנחנו רוצים לדבר עם ת'ורקל.‬
‫קחו את זה!‬ ‫-לעזאזל אתכם!‬
‫תמותו!‬
‫לא באנו להילחם!‬
‫איפה ת'ורקל?‬
‫שתוק ותמות כבר!‬
‫היי.‬
‫עצור.‬
‫בסדר.‬
‫כולכם, עצרו את המתקפה!‬
‫היי, פלוקי, מזמן לא התראינו.‬
‫אני שמח לראות שמצבך טוב.‬
‫די לפטפט.‬
‫באנו כדי להעביר מסר מהמפקד שלנו,‬ ‫המלך סויין.‬
‫הוד מלכותו המלך אמר…‬
‫"מלך אנגליה ברח לארץ הפרנקים.‬
‫אין טעם להמשיך בהתנגדות.‬
‫היכנעו.‬
‫ובשם האל ת'ור…‬
‫אתה והכפופים לך‬ ‫תקבלו את חייכם ואת האוצרות".‬
‫חזור לצבא, ת'ורקל.‬
‫זו הבקשה של הוד מלכותו.‬
‫המלך סויין כאן?‬
‫הוא עובד קשה בשביל גבר בגילו.‬
‫ת'ורקל!‬
‫למה אתה מכוון את החצים שלך לעבר חבריך?‬
‫האם לא נלחמנו זה לצד זה‬ ‫במשך שנים ובמלחמות רבות?‬
‫אל תיסחף בזרם הלא נכון.‬
‫גם אחיך הבכור סיגוואלדי דואג לך.‬
‫בזרם, מה?‬
‫הבנתי.‬
‫אני מבין, כי נלחמתי באנגלים עד השנה שעברה.‬
‫הם באמת חלשים.‬
‫סתם חבורת עירוניים תשושים…‬ ‫-מה?‬
‫הוא דובר נורווגית?‬ ‫-כנראה.‬
‫היחידי שמסוגל לעמוד נגד הצבא הדני‬
‫הוא כנראה הנסיך אדמונד.‬
‫הארץ הזו גמורה.‬
‫אם כך…‬
‫כן, זה אומר ש…‬
‫הרבה יותר מעניין להילחם נגדכם!‬
‫זה סופה של השיחה.‬
‫בואו נתקדם הלאה.‬
‫חכו!‬
‫ת'ורקל!‬
‫אם תצטרף אלינו עכשיו,‬ ‫נכפיל את הסכום שהאנגלים הבטיחו לך!‬
‫בוא נצא, פלוקי!‬
‫התחמקו! המשיכו שמאלה במהירות!‬
‫חיסול ימי אולטימטיבי!‬
‫אוי, לא. פספסתי?‬
‫חתרו מהר! התחמקו!‬
‫קדימה, חיילים.‬
‫כן, המפקד!‬
‫לסגת!‬
‫היי, פלוקי!‬
‫תשאל את המלך סויין…‬
‫אם לא משעמם לו לנצח כל הזמן!‬
‫לא היה שום סימן לכך שהוא השתכנע.‬
‫אני מבין.‬
‫כמה מייגע.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫תקפו שוב באופן מיידי.‬
‫היי!‬
‫לעזאזל!‬
‫קדימה!‬
‫לעזאזל, הם הגיעו אל הגשר.‬
‫המנוול הזה!‬
‫מהר!‬
‫לעזאזל!‬ ‫-אנו לא פוגעים בהם!‬
‫תביאו עוד אבנים!‬
‫זוז הצידה.‬
‫מדהים.‬
‫הינה זה בא!‬
‫ראיתם? זה בול העץ…‬
‫האולטימטיבי.‬
‫בדיוק כך.‬ ‫-זה היה מרשים.‬
‫עוד אחד. מהר.‬
‫כן, המפקד!‬
‫מה קרה, צבא סויין?‬
‫תנו לי את כל מה שיש לכם!‬
‫אם תעבדו קשה יותר, בוודאי תצליחו.‬
‫אבל בקצב הזה,‬
‫רק בעוד מאה שנים תפילו את גשר לונדון.‬
‫הינה מגיע מישהו מעניין.‬
‫ת'ורפין, אתה שומע אותי?‬
‫רואה את הענק עם בול העץ, שם מקדימה?‬
‫זה ת'ורקל!‬
‫אין טעם! עצרו את הספינה!‬
‫אם נתקרב, הם יהרגו אותנו!‬
‫פנו שמאלה. החזיקו מעמד עוד קצת.‬
‫טוב, זה מספיק.‬
‫קפוץ!‬
‫שלא תעזו לגעת בו.‬
‫האידיוט המאושר הזה…‬
‫הוא שייך לי!‬
‫קדימה!‬
‫מנוול.‬
‫קדימה!‬
‫הילחם…‬
‫בחור צעיר.‬
‫שאף אחד לא ייגע בו.‬
‫אני חייב להגיב למתקפה הפתאומית שלו.‬
‫זה קרב של אחד על אחד!‬
‫בוא אליי, קטן שכמוך.‬
‫אחד על אחד באגרופים חשופים…‬
‫הוא לועג לי.‬
‫הוא כיוון לפרק כף היד שלי?‬
‫יפה מאוד, קטן שכמוך.‬
‫לא פלא שהוא בטוח בעצמו.‬
‫אגרוף אחד מהענק הזה ואני אמות.‬
‫אני מחבב אותך.‬
‫כולי בוער מרוב התרגשות!‬
‫מה?‬
‫אבוי.‬
‫זה היה קרוב.‬
‫אני לא מגיע.‬
‫נקודות התורפה שלו גבוהות מדי.‬
‫מתחת לבית השחי, בצוואר.‬
‫בסדר.‬
‫הוא נמוך.‬
‫אם כך…‬
‫אבעט בו!‬
‫אתקרב אליו.‬
‫אוי ואבוי…‬
‫אוי, זה כואב!‬
‫אבל עכשיו תפסתי אותך!‬
‫הוא תפס אותו.‬ ‫-קדימה, קפטן!‬
‫תהרוג אותו!‬
‫עדיין לא!‬
‫קדימה!‬
‫אוי ואבוי.‬
‫זה לא טוב.‬
‫ת'ורפין מקבל מכות רצח.‬
‫כנראה שזה אפשרי, אחרי הכול.‬
‫אסקלדד, זה האות.‬
‫אז הגיע הזמן לסגת.‬
‫לסגת!‬
‫כל הגדודים, לסגת!‬
‫אוי, לא.‬
‫הקרב הסתיים בזמן ששיחקתי עם הילדון.‬
‫כנראה שהם נטשו אותך. מסכן.‬
‫בהחלט השתדלת.‬
‫אוי, הוא מת?‬
‫היי!‬
‫עדיין לא איבדת את רוח הלחימה שלך.‬
‫בשביל חייל קטן, אתה די מרשים.‬
‫לוחם, מה שמך?‬
‫ת'ורפין.‬
‫אני ת'ורפין, בנו של ת'ורס.‬
‫ת'ורס?‬
‫כלומר, ת'ורס ה…‬
‫אבוי, הוא הסתלק.‬
‫מה נעשה, קפטן?‬
‫לירות בו?‬
‫לא.‬
‫נניח לו לעת עתה.‬
‫היי! הלוחם ת'ורפין!‬
‫היה כיף!‬
‫בוא נעשה זאת שוב!‬
‫בפעם הבאה נשים לזה סוף!‬
‫זו הבטחה!‬
‫זה כואב…‬
‫תהרוג אותי, בבקשה.‬
‫מישהו רוצה שאחסל אותו?‬
‫אני עושה המתות חסד.‬
‫הוא לא שווה כלום.‬
‫הוא נדקר בבטנו.‬
‫לא ניתן להציל אותו.‬
‫היי! תביא לכאן מרק בצל!‬
‫טורגרים, תטפל בו.‬
‫אני מבין.‬
‫לונדון לא תיפול.‬
‫לא, זה לא שהיא לא תיפול.‬
‫אנחנו צריכים רק עוד זמן.‬
‫כמה זמן, פלוקי?‬
‫תלוי באספקה שנאגרה בלונדון.‬
‫אולי שנה.‬
‫לא. אם זה ילך טוב, אז חצי שנה.‬
‫הסתיו כבר כאן.‬
‫אי אפשר לפנות זמן לעיירה אחת בלבד.‬
‫אנו מסתכלים על התוצאה הכוללת.‬
‫לא משנה מה, חשוב לכבוש את כל אנגליה.‬
‫כן.‬
‫העבר את הצבא הראשי מערבה.‬
‫אשאיר בלונדון 4,000 חיילים,‬ ‫כדי שימשיכו את המצור.‬
‫כרצונך.‬
‫המפקד על ה-4,000…‬
‫כן, בוא נראה…‬
‫אמנה את קאנוט.‬
‫זו הזדמנות טובה להפגין את הגבורה שלו.‬
‫מה?‬
‫זה שונה ממה שסוכם.‬
‫לא אמרת שהוד מעלתו הגיע לכאן‬ ‫לצורך ראווה בלבד?‬
‫ראגנר, הירגע. זה רצונו של הוד מלכותו.‬
‫אפילו הצבא כולו לא ינצח את ת'ורקל.‬
‫לא נוכל להילחם עם חמישית מהכוח הצבאי שלנו.‬
‫זה מה שטוב לו.‬
‫אבל…‬
‫שדה הקרב רק ילחיץ את הוד מעלתך.‬
‫גם אתה אחראי לכך, ראגנר.‬
‫אולי זו אשמת הדת הנוצרית,‬
‫אבל הוא גדל להיות גבר חלש מאוד.‬
‫פינקת אותו בתור העוזר שלו.‬
‫אני מתנצל.‬
‫אפקיד את צבא המצור בידי קאנוט.‬
‫בתור העוזר שלו, אתה תהיה סגן המפקד.‬
‫הוד מעלתו…‬
‫הכתף שלי פרוקה.‬
‫יש לי נקע בקרסול הימני.‬
‫יש לי כמה צלעות שבורות.‬
‫לעזאזל עם המפלצת הזאת!‬
‫אתה רואה אותם?‬
‫ובכן…‬
‫רובם נסוגים.‬
‫זה אומר ש…‬
‫אנחנו ניצחנו?‬
‫ניצחנו?‬
‫הם ברחו עם הזנב בין הרגליים?‬
‫זה אומר שניצחנו.‬
‫מה?‬
‫מה קורה כאן?‬
‫עשינו את זה! ניצחנו!‬
‫מה?‬
‫היי!‬
‫המשיכו להילחם בנו!‬
‫היי, חכו!‬
‫היי!‬
‫מטומטמים!‬
‫אתם פשוט מוותרים על לונדון?‬
‫חזרו הנה, פחדנים!‬
‫הילחמו בי!‬
‫כמה מרגיז.‬
‫המנוול הזה, ת'ורקל.‬
‫היי, מה קרה לך? אתה בחיים?‬
‫אבוי, אתה במצב לא טוב.‬
‫טוב, היה לך יריב קשה, ת'ורפין.‬
‫אגב, אנחנו צועדים לווסקס. מה אתה תעשה?‬
‫נשאיר אותך כאן, אם אינך מסוגל לצעוד.‬
‫אנחנו נרוויח כסף בווסקס!‬
‫בא לי להילחם.‬
‫יש לך רק זרוע אחת.‬ ‫-אלחם בכל זאת.‬
‫אני אהרוג אותם.‬
‫היה כיף!‬
‫בוא נעשה זאת שוב!‬
‫מפלצות ארורות.‬
‫איני מבין…‬
‫מה כל כך מבדר במלחמה?‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬