Mama o să moară curând.
A zis că vrea să se întoarcă în locul de baștină.
Am adus-o acasă.
Ca un vâslaș într-o barcă, vedem trecutul, nu și viitorul.
NOIEMBRIE 1013 WESSEX, SUDUL ANGLIEI
Oastea cea mare a zdrobit rezistența din Wessex.
În scurt timp vom deține controlul asupra întregii regiuni.
Dacă lucrurile merg bine, chiar înainte de venirea iernii.
Ce a urmat după Londra?
Canute.
Unde e acum?
Da.
După ce forța de asediu condusă de Prințul Canute
a fost decimată de trupele lui Thorkell,
nu s-a mai știut nimic despre Alteța Sa.
Am primit vești despre o bătălie la Marlborough
și e posibil să se fi alăturat unor soldați acolo.
Dar nu știm nimic despre starea lui din acest moment.
E fiul meu preaiubit.
Anunță-mă îndată ce afli vești despre el.
Am înțeles.
- Ce naiba e asta? - Suntem înconjurați!
Nu se poate!
Vezi? Ți-am zis că așa o să fie.
La naiba!
Potoliți-vă, afurisiților!
Ascultați la mine! Nu trageți în ei.
Nu vă atingeți de ei.
Soli de la Brycheiniog!
Primirea în țara voastră e cam aspră, nu credeți?
Nu vorbești limba noastră, barbarule?
Am auzit că danezii sunt niște brute care nu înțeleg de vorbă omenească.
Retrageți-vă oamenii!
Asser, galezii n-o aibă nimic de câștigat dacă se pun rău cu danezii!
Gratianus!
Îți respect îngrijorarea pentru viitorul regatelor galeze.
Dar noi nu gândim întocmai ca tine.
Ce fel de învoială ai cu prințul danez?
Nu-s decât niște barbari! Nu te poți înțelege cu ei!
Ce tot îndrugă ticălosul ăla?
Luptăm sau nu? Să se hotărască odată!
Nu. N-o să se ajungă la luptă.
Înțelegi ce spune, Bjorn?
Nu. Deloc.
Dar, dacă voiau să lupte, ar fi omorât deja pe cineva când au tras.
Încearcă să încline balanța negocierilor în favoarea lor prin intimidare.
Așa, carevasăzică…
Am urmărit cu interes războiul vostru cu Anglia.
În acești zece ani, ați acceptat trei armistiții
și pe unul l-ați încălcat!
Noi nu vom face aceleași greșeli ca Anglia!
Îl vom captura pe prinț și îl vom folos drept scut.
Până și un rege al brutelor își iubește progenitura.
Îmi pare rău, Askeladd.
Se prefac.
Vor să vadă cum reacționăm.
În ziua de azi, și caprele trebuie să pară lupi ca să poată paște în liniște.
Îi compătimesc.
Ai de gând să le împărtășești planul tău?
Tot ce se poate,
dar, dacă vor spectacol,
m-ar amuza să le fac jocul puțin.
Oșteni, ascultați la mine!
Tânărul de aici e fiul regelui Sweyn al Danemarcei,
Prințul Canute!
Prințul dorește să spună ceva.
Ascultați-l cu respect!
Alteță, spune ceva cu patos!
Orice. De pildă: „Vă fierbem și vă mâncăm!”
Fă-i pe blestemații ăia neobrăzați să dea din colț în colț!
Vorbele Alteței Tale
o să le chircească boașele și ne vor lăsa să trecem.
Alteță!
Alteței Sale nu îi place să vorbească în public.
Aici, eu…
Nu, Ragnar.
Poftim?
Indiferent cât de fraged ar fi,
ca prinț al Danemarcei, are o datorie.
Toți cei de aici
se prefac pentru Alteța Sa.
E blând.
Detestă disputele inutile.
Asta spun și eu!
Ca să ne salveze de la un conflict inutil, îl rugam să îi potolească.
Dacă rămâne mut ca o scoică,
chiar crezi că va putea fi rege?
Tăcere!
Ce știi tu
despre prinț?
Palatul e un bârlog de vulpi, părinții și copiii se mănâncă între ei.
Ai idee ce greu a fost pentru un prinț firav?
Și-a ascuns sentimentele, și-a ținut răsuflarea
ca să nu atragă atenția și să poată supraviețui.
Cu toate astea, cei ca voi vin unul după altul
ca să se folosească de Alteța Sa!
Vezi-ți lungul nasului!
Oricât te-ai strădui să-l manipulezi pe prinț,
n-o să permit celor de soiul tău să îl tulbure!
Ce se petrece?
Ce tot discutați acolo?
Ce a spus Prințul Canute?
Gratianus…
o să le dezvălui planul.
Prea bine.
Vin cu tine.
Oșteni, așteptați aici!
Mă duc să vorbesc cu căpetenia.
- Bine. - Bine.
Ragnar!
Ai perfectă dreptate.
Mi-am depășit atribuțiile din grijă pentru binele prințului.
Alteță, sper că mă poți ierta.
Jalnic!
Chiar ești de vârsta mea?
Ai spus că pe bărbatul ăla îl cheamă Ragnar?
Da.
El nu știe că până la urmă orice pui zboară din cuib?
Ce face el e de fapt în defavoarea puiului.
Se pare că o să ai de furcă până o să-ți pui în aplicare planul.
Întâi trebuie convins puiul să plece din cuib.
Da. Știu.
Înapoi! Nu am nevoie de voi.
Dar…
Vă mai spun o dată?
Dacă nici nu pot vorbi fără să mă păzească un oștean,
îl voi jigni pe prinț.
Bine.
Mai departe!
De cinci ori pe atât!
Spuneți-le și celorlalți!
Așadar…
Ai spus că ești Askeladd, nu?
Îți înțeleg situația, dar, sincer, îmi creează o problemă.
Credeam că avem o învoială.
Dacă scrii scrisori prin care ceri și provizii, și liberă trecere,
nu putem răspunde la ambele.
Regele nostru e și el tânăr, dar are o reputație de menținut.
Trebuie să cântăresc opțiunile, să văd ce putem primi în schimb
și să confirm o învoială de pe picior de egalitate.
Regele meu nu vrea ca supușii lui să vadă că se sperie de 100 de danezi.
Cu siguranță.
Nu dă bine dacă cedați la toate cererile noastre.
Iartă-mi lipsa de considerație.
Eu am trimis scrisoarea către regatul tău.
Am pomenit că detaliile despre răsplată
vor fi trecute sub tăcere, pentru a păstra taina.
Da, am citit.
Atunci, pot să vă întreb care e marea taină?
Înainte de asta,
în funcție de răsplată,
e vreo șansă să intrați într-un război, Asser?
Nu mă lua peste picior!
Știu prea bine că țara noastră mică
n-ar avea nicio șansă dacă l-am mânia pe regele danez.
Iertare! Voiam doar să verific.
E un om misterios.
- Cine? - Askeladd.
Nu știam că vorbește galeza.
Îi ești cel mai apropiat și nici chiar tu nu știi totul.
Nu fi prost! Nu știu nimic despre el.
Tot ce știu e că e din Danemarca.
E un om închis.
După peste zece ani alături, nu mi-a vorbit despre el.
Ce, ditamai omul și te bosumfli?
Gura! Ai chef de harță?
Hai, nu te enerva!
Nu-i nimic.
E un conducător bun.
Și are noroc.
Câtă vreme ne aduce bani,
eu îl urmez, oricare i-ar fi trecutul.
Mi-e foarte greu să cred.
Dar, chiar de ar fi o minciună…
E fiul Lydiei, descendent pe linie directă.
Prin venele lui Askeladd
curge sângele măreților noștri conducători romano-celtici.
Așadar, nu ești danez?
Sunt și galez, și danez.
Tatăl meu, Olaf, a prădat coastele Țării Galilor
și acolo și-a luat o ibovnică, pe Lydia.
Din unirea lor m-am născut eu.
Am auzit că vița eroilor războinici din vechea Britannie s-a stins.
Vrei să spui
că ești urmașul lui Artorius?
Artorius.
Între secolele V și VI,
el a condus oștile Britanniei, poporul băștinaș de celți din peninsulă.
În anul 516, s-a luptat cu saxonii, strămoșii englezilor,
și i-a strivit pe invadatori în bătălia de pe dealul Badon,
aducând pacea în Britannia.
De la el se trage
legenda Regelui Arthur, care a trecut de la o generație la alta.
Ai vreo dovadă credibilă
că e adevărat ce mi-ai spus?
Pe mine.
Când aveam 14 ani,
i-am cunoscut pe el și pe Lady Lidia, când a venit el în Țara Galilor.
A fost o femeie lipsită de noroc.
Multă vreme a fost închisă în dormitorul tatălui meu
și, când s-a îmbolnăvit, au dus-o într-un grajd de cai.
Ce trist…
Cu toate astea, gândul că ultimul urmaș al unei vițe mărețe
e pe jumătate danez…
Tocmai asta e, Asser.
Grație sângelui meu amestecat,
pot să mă integrez printre danezi.
Asta înseamnă că Țara Galilor are o iscoadă în oastea daneză.
Dacă reușesc să-l pun pe tronul Danemarcei pe prințul ăla răsfățat,
atunci voi căpăta un trecere politică.
Când se va întâmpla asta, pot aranja un pact de neagresiune cu Țara Galilor.
Nu îi voi lăsa
să pună piciorul în ținutul ăsta.
Să nu fie cu supărare, dar e foarte temerar ce spui!
Te încumeți să arunci așa vorbe mari?
Asser râde…
Ce bărbat curajos!
Am o singură nedumerire.
Poți tu, născut și crescut printre danezi,
să spui că sângele lui Artorius e mai puternic decât sângele danez?
Va trebui să mă crezi pe cuvânt.
În ciuda obârșiei mele…
îi urăsc pe danezi.
- Săbiile aici! - N-a rămas nimic?
Să le dați înapoi!
Nu!
Nu-mi dau arma nici în ruptul capului.
Câtă vreme traversăm această țară,
trebuie să ne purtăm ca și cum le-am fi prizonieri.
Cum ieșim din țară, ne vor înapoia armele.
Așa își pot păstra onoarea.
E ciudat.
De ce sunt oameni tăi așa de dornici să te asculte?
E uimitor, nu?
Asta arată câtă încredere au în mine.
Thorfinn! Și tu.
Dispari, negiobule!
Încredere, ziceai?
Cu ăsta e altceva.
Țânc afurisit!
Nu înțelege greșit, cheliosule.
Eu nu sunt omul acestui neghiob. Sunt dușmanul lui.
Dușman?
Bine, am înțeles. Vă puteți păstra armele.
Sigur vor trece cu vederea doi oameni.
Bun!
Continuați marșul!
Danezii, ai zis?
Se pare că Asser i-a capturat!
- Înfiorător… - Cică mănâncă oameni.
- Chipurile lor… - Au coarne?
Nici nu mă așteptam la altceva de la Asser!
- Arunc cu o piatră. - Nu, prostule!
- Mă scot din sărite. - Ne văd ca pe niște fiare ciudate?
Nu vă holbați la noi, ticăloșilor!
O să vă mâncăm de vii!
Nu mai căsca gura la mine, prințesă!
Folosește-o ca să spui ce vrei.
Nu ai limbă?
Eu…
Nu lașitatea mă împiedică să vorbesc.
Cumva…
Doar prudența.
Trebuie să fiu prudent.
Sunt prinț.
Nu sunt ca tine.
Cuvintele mele au greutate politică.
Mai ales acum, într-o țară străină.
Fără permisiunea tatălui meu, nu pot face pacte de neagresiune
sau declarații riscante.
Firește că nu pot!
Sunt doar prudent.
E o scuză destul de bună,
chiar dacă pare să-ți lipsească mintea, prințesă.
Porc insolent!
E ceva fără precedent!
Nimeni nu s-a mai purtat așa cu mine!
Atunci, e o experiență utilă.
Retrage-ți cuvintele!
Nu e o scuză!
Ce știi tu despre greutățile domniei?
Nu te mai văicări și stai jos!
Nu mă văicăresc!
Doar subliniez că am dreptate!
Da, am înțeles.
Și ce-i cu atitudinea asta?
Alteța Sa
vorbește cu altcineva decât mine!
Zăpadă…
Askeladd!
Putem iuți pasul?
În ritmul ăsta, o să ne îngroape zăpada!
Doamne, nu-i mai tace gura!
Vom traversa nordul extrem al Merciei
și de acolo plecăm spre oastea mare din Gainsborough.
Ajungem cam peste o săptămână.
Trecem printr-un ținut dușman?
Dacă rămânem înzăpeziți prin munții galezi,
nu ne vom putea mișca.
Ce? Stai liniștit!
Suntem departe de tabăra dușmană.
Dar cum ne aprovizionăm?
Nu cred că lorzii din partea locului îi vor ajuta pe danezi.
Nu-i nimic.
M-am gândit deja la asta.
Schimbăm direcția! Nu rămâneți în urmă!
- Ce? - Vorbește serios?
- Schimbăm brusc direcția? - S-a țicnit?
Fiți fără grijă!
Askeladd nu se înșală.
Subtitrarea: Liana Oprea