TŘINÁCTÝ DÍL
Moje matka
brzy zemře.
Řekla, že se chce vrátit
do svého rodiště.
Přivedl jsem ji domů.
LISTOPAD 1013 WESSEX, JIŽNÍ ANGLIE
Naše hlavní jednotka rozdrtila opozici ve Wessexu.
Je jen otázkou času, než nad tou oblastí získáme kontrolu.
Jestliže
to půjde hladce, do zimy se to zklidní.
Co se stalo
po Londýně?
Canute.
Kde je teď?
Ano.
Poté, co Thorkellovi vojáci rozmetali
obléhající armádu vedenou princem Canutem,
se o místě výskytu Její Výsosti neví.
Dorazily k nám zprávy o bitvě u Marlborough.
Možná se do ní s několika vojáky zapojil,
ale zda je v tuto chvíli v pořádku, to netušíme.
Je to můj drahocenný syn.
Jakmile něco o jeho stavu zjistíte, dejte mi vědět.
Rozumím!
- Co to k čertu je? - Jsme obklíčeni!
To myslíš vážně?
Vidíš? Říkal jsem, že se to stane!
Zatraceně.
Uklidněte se, parchanti!
Poslouchejte mě. Neodpovídejte na střelbu. Ani se jich nedotkněte.
Jsme poslové z Brycheiniogu!
Takové přivítání ve vaší zemi je trochu kruté, ne?
Takže ty mluvíš naším jazykem, divochu?
Slyšel jsem, že vy Dánové jste jen surovci a jazyku nerozumíte.
Stáhni své muže!
Assere, koledovat si o potíže s Dány
není pro Velšany prospěšné!
Gratiane!
Vážím si vašeho zájmu o budoucnost všech velšských království.
Náš způsob myšlení je ale od toho vašeho trochu odlišný.
Jakou dohodu jste uzavřeli s dánským princem?
Jsou to prachsprostí barbaři. S nimi se nedá dohodnout!
Čeho se ten chcípák dovolává?
Tak budeme bojovat, nebo ne? Už se rozhodněte.
Kdepak, z tohoto bitva nekouká.
Rozumíš mu, Bjorne?
Ne, vůbec.
Ovšem,
kdyby chtěli bojovat, mohli hned prvním šípem někoho zabít.
Zastrašováním se snaží získat výhodnou pozici při vyjednávání.
Tak o to tady jde.
Vaši válku s Anglií jsme intenzivně sledovali.
Za těch deset let jste třikrát uzavřeli příměří
a pokaždé jste ho porušili!
Nehodláme být stejně pošetilí jako Angličané!
Zajmeme prince a použijeme ho jako štít.
I v démonickém králi stále přetrvává náklonnost ke svému potomkovi.
Promiň, Askeladde.
Tohle není nic jiného než šaráda.
Hrají divadlo, aby zjistili, jak budeme reagovat.
Dokonce i slabí musejí vystupovat jako silní, aby přežili.
Soucítím s nimi.
Podělíš se s nimi o svůj plán?
To bych mohl,
ale jestli chtějí divadýlko,
mohlo by být zábavné trochu je povodit za nos.
Chlapi, pozorně se podívejte!
Tady tenhle mladík, princ Canute,
je synem krále Svena!
Princ vám teď chce něco říct.
Naslouchejte jeho slovům s úctou!
Tak, Vaše Výsosti,
něco se zápalem proneste.
Řekněte cokoliv.
Třeba: „Uvaříme vás a sníme!“
Pořádně to těm parchantům znepříjemněte.
Když to řeknete vy,
srazí paty a nechají nás projít.
Vaše Výsosti!
Jeho Výsost nerad mluví před více lidmi.
Jsem tady…
Ne, Ragnare.
Cože?
Nezáleží, jak je mladý. Jako dánský princ
má své povinnosti.
Všichni muži, co jsou tady,
jednají v zájmu Jeho Výsosti.
Je to dobrosrdečný člověk.
Nerad se zapojuje do zbytečných sporů.
Přesně o to jde!
Abychom se vyhnuli zbytečné šarvátce,
žádám ho, aby je uklidnil.
Pokud bude mlčet jako hrob,
nikdy se králi Svenovi nevyrovná.
Ticho!
Co ty
o princovi vůbec víš?
Palác je liščí doupě, ve kterém se rodiče a děti nemilosrdně perou.
Víš vůbec, jak těžké bylo pro neduživého prince přežít?
Aby přežil, nepoutal na sebe pozornost,
čímž potlačil svou duši a přirozenost.
A přesto se muži jako vy, jeden po druhém,
plazíte k Jeho Výsosti, abyste ho využili!
Uvědom si svoje postavení.
Můžeš na prince vyvíjet tlak, jaký chceš.
Takovým jako ty nedovolím, aby se do něj pletli!
Co se děje?
Kvůli čemu se hádáte?
Co říkal princ Canute?
Gratiane.
Zasvětím je do toho plánu.
Dobře.
Půjdu s tebou.
Chlapi, počkejte tady.
Promluvím si s vůdcem.
- Tak jo. - Dobře.
Ragnare.
Máš naprostou pravdu.
Jednáním ve vlastním zájmu jsem přesáhl meze a ohrozil blaho prince.
Vaše Výsosti, doufám, že mi odpustíte.
Žalostné.
Jste vážně stejně starý jako já?
Říkal jsi, že se ten muž jmenuje Ragnar?
Ano.
Copak netuší, že všechna ptáčata jednou opustí hnízdo?
To, co dělá, není pro ptáče dobré.
Zdá se, že tě čeká hodně práce, abys plán uvedl v chod.
Nejdřív musíš ptáče nechat opustit hnízdo.
Jo, já vím.
Držte se dál. Nepotřebuju asistovat.
No jo, ale…
Musím to říkat dvakrát?
Kdybych bez vojenské ochrany už ani nemohl mluvit,
zneuctil bych krále.
Tak dobře.
Vpřed!
Pětkrát větší vzdálenost!
Řekněte to i ostatním!
Takže.
Říkals, že jsi Askeladd, že?
Chápu tvé pohnutky, ale taková situace mi působí potíže.
Myslel jsem, že jsme měli dohodu.
Pokud svými dopisy najednou žádáte
o jistá ujednání a zároveň povolení ke vstupu,
nemůžeme vyhovět obojímu.
Náš král je sice také ještě mladý, ale i tak musí pečovat
o svůj vzhled i reputaci.
Musím zvážit naše možnosti, přijít na to, co můžeme získat na oplátku,
a utvrdit se tak v rovném postavení.
Můj král nechce,
aby ho jeho poddaní viděli vystrašeného ze 100 Dánů.
Jistě.
Když se podvolíte všem našim požadavkům, nedopadnete dobře.
Omlouvám se za nedostatek ohleduplnosti.
Byl jsem to já, kdo psal vaší zemi.
Přeci jsem zmínil, že s ohledem na důvěrnost
se podrobnostem o vaší odměně vyhýbám.
Ano, četl jsem to.
Můžu se tedy zeptat, co je tak důvěrné?
Ještě předtím
se v závislosti na výši odměny zeptám:
Existuje nějaká šance, že vstoupíte do války, Assere?
Přestaň si ze mě tropit blázny.
Vím velmi dobře, že naše malá země
by neměla šanci, kdybychom rozhněvali dánského krále.
Omlouvám se.
Jen jsem to ověřoval.
Je to záhadný člověk.
Kdopak?
Vždyť víš. Askeladd.
Nevěděl jsem, že umí velšsky.
Jsi mu nejblíž a ani ty nevíš všechno.
Nebuď směšný. Nevím o něm vůbec nic.
Vím jen, že je z Dánska.
Drží si odstup.
Jsme spolu víc jak deset let a nikdy o sobě nemluvil.
Copak to tvé mohutné tělo zatajuje?
Přestaň. Chceš se hádat?
Není třeba se rozčilovat.
V pořádku.
Je to dobrý vůdce.
A mívá štěstí.
Dokud nás nechává vydělat,
budu s ním bez ohledu na jeho původ.
Tomu se dá těžko uvěřit.
Ale i kdyby to byla lež…
Je to přímý potomek Lydie.
Tady Askeladdovi
proudí v těle krev našich velkých římsko-keltských vůdců.
A proto
nejsi Dán?
Jsem obojí, Velšan i Dán.
Můj otec Olaf kdysi vyplenil pobřeží Walesu
a vzal si tam svou milenku Lydii.
Díky tomu jsem se narodil.
Slyšel jsem, že váleční hrdinové staré Britannie vymřeli.
Chceš říct,
že jsi potomek Artuše?
Artuš.
Mezi 5. a 6. stoletím
velel armádám Britannie, národu původních Keltů v Británii.
V roce 516 našeho letopočtu bojoval proti Sasům, pozdějším Angličanům.
V bitvě u Mount Badon všechny útočníky rozdrtil
a přinesl do Britannie mír.
Stal se základem legendy o králi Artušovi, která se traduje celé generace.
Máš nějaký věrohodný důkaz,
který by dosvědčil pravdivost tvých slov?
Sebe.
Když mu bylo 14 let,
prvně jsem se s ním setkal poté, co s lady Lydií dorazil do Walesu.
Byla to nešťastná žena.
Dlouho byla zavřena v ložnici mého otce
a když onemocněla, ubytovali ji ve stáji.
Jak zdrcující.
Koneckonců,
brát v úvahu posledního nástupce rodu
je pro Dány typické.
Je to tak, Assere.
Díky svému smíšenému původu
se k Dánům hodím.
To znamená, že Wales má v dánské armádě špióna.
Když zařídím, aby se ten ufňukaný princ stal příštím dánským králem,
pak mohu získat politické postavení.
Až se tak stane,
můžu je nechat podepsat smlouvu o neútočení na Wales.
Nenechám je,
aby vkročili do země, byť jedinou nohou.
Promiň mi, ale to je dost odvážné!
Jak se opovažuješ mluvit tak nabubřele?
Asser se směje.
To je ale odvážný muž.
Jedno by mě zajímalo.
Narodil ses a byl vychován mezi Dány. Chceš tvrdit,
že krev lorda Artuše u tebe nad tou dánskou převažuje?
Nezbývá ti než mi věřit.
Navzdory svému původu…
Dány
prostě nesnáším.
- Meče sem. - Je to všechno?
Nezapomeň to vrátit.
Ne.
Své zbraně se v žádném případě nevzdám.
Při průchodu touto zemí
se musíme chovat, jako bychom byli jejich vězni.
Až zemi opustíme, zbraně budou navráceny.
Tímto způsobem si udrží svou čest.
Stejně je to zvláštní.
Jak je možné, že tví muži tak ochotně plní tvé rozkazy?
Úžasné, viď?
To je důkaz toho, jak mi mí muži věří.
Hele, Thorfinne. Ty taky.
Dej mi pokoj, debile.
Tak věří, jo?
S tímhle je to jiné.
Zatracený fakan.
Aby nedošlo k omylu.
Nejsem jedním z těch jeho blbečků. Jsem jeho nepřítel.
Nepřítel?
Dobře, souhlasím.
Ponech si své zbraně.
Dvě osoby snad přehlédnou.
Tak jo!
Mašírujeme dál!
Říkáš Dánové?
Zdá se, že je zajal Asser!
- Děsivé. - Prý jedí lidi.
- Ty tváře… - Mají rohy?
Od Assera bych nic jiného ani nečekal.
Hodím po nich kámen.
To nedělej!
Lezou mi na nervy.
Mají nás snad za zvířata?
Nečumte na nás, parchanti!
Sežereme vás.
Přestaň na mě civět, princezno.
Použij pusu a řekni, co chceš.
Nemáš snad jazyk? Co?
Já…
Není to, že bych nemluvil, protože
jsem zbabělec.
On…
Jsem jen opatrný.
Musím být.
Jsem princ.
Nejsem jako ty.
Cokoliv řeknu, má politickou váhu.
O to víc v cizí zemi.
Bez svolení mého otce nemůžu uzavírat pakty o neútočení
nebo vydávat nějaká prohlášení.
To prostě nejde!
Jsem zkrátka jen opatrný.
To je docela dobrá výmluva,
přestože jednáš, jako by ti chyběl mozek.
Ty nestydatá svině!
Tohle se stalo poprvé!
Nikdo se ke mně takhle hanebně ještě nechoval.
Berte to jako dobrou zkušenost.
Odvolej, co jsi řekl!
Tím jsi to neomluvil!
Co ty víš o problémech člena královské rodiny?
Přestaňte fňukat a sedněte si.
Já nefňukám!
Jen zdůrazňuji, že volím správná slova!
Ano, už to chápu.
A co ten tvůj přístup?
Jeho Výsost
mluví s někým jiným než se mnou!
Sníh.
Askeladde!
Nemůžeme se pohybovat rychleji?
Tímhle tempem zapadáme sněhem!
Dobrý bože,
on tu hubu nezavře.
Překřížíme nejsevernější část Mercie
a odtud zamíříme k hlavní jednotce v Gainsborough.
Dorazíme tam asi za týden.
Procházíme nepřátelskou zemí.
Pokud uvízneme ve sněhu v horách Walesu,
nikam dál se nepohneme.
Prosím? Nemusíš se strachovat.
Od základny nepřítele jsme daleko.
Jak to ale uděláme se zásobami?
Nepočítám, že feudální vládci by chtěli Dánům pomáhat.
Dobře to dopadne.
Se vším jsem počítal.
Chlapi, měníme směr.
Nezpomalujte!
- Cože? - To myslí vážně?
- Najednou měníme trasu? - Co mu je?
Nebojte se!
Úsudek Askeladda nikdy nezklame.
Překlad titulků: Michal Pokorny