Înțeleg.
Deci Canute a murit?
Nu. Mai exact, a dispărut.
Ragnar și soldații lui intenționau să îl salveze pe prinț
și s-au luptat cu oastea lui Thorkell, la Marlborough.
Prințul a dispărut în haosul creat.
Deci încă sunt înconjurați de oastea lui Thorkell?
Da.
Dar, la două zile mai apoi,
Alteța Sa nu părea să fie cu oastea dușmană.
Poate a supraviețuit și așteaptă să fie salvat.
Dar, chiar dacă trimitem ajutoare,
ar trebui să așteptăm până la primăvară.
Nu-mi pot imagina cât de îngrijorată e Majestatea Voastră.
Ce bine ar fi
dacă Prințul Canute ar fi întrecut iscusința fratelui său mai mare!
Atunci poate că nu ar fi dispărut.
Ninge.
Războiul se va sfârși.
DECEMBRIE 1013, GLOUCESTER, MERCIA
Iarnă! Ai de gând să îngheți până și inimile războinicilor?
Tu, iarnă!
Comandante! Ce preferi, friptură de porc sau tocană?
Pe amândouă!
Nu te înțeleg. Înghite mai întâi!
Orice s-ar spune,
a fost dureros să-l văd scăpând pe prinț.
Nu, tu l-ai predat.
Prințul era un laș, dar ar fi putut fi util.
Ar fi putut fi format ca să înceapă o nouă dinastie.
Ar fi util, fie și numai ca să unească soldații.
Dacă ai ajuta la formarea lui, ai câștiga ceva trecere.
Nu-i așa?
Voi! Englezilor!
Da?
Aduceți-mi un butoi de bere!
Scuze!
Încă un butoi de bere!
Nu iar, fir-ar să fie!
Diavolii! Încearcă să devoreze tot satul?
Dacă o țin tot așa, e ca și cum ne-ar fi prădat!
Nu plângeți!
Dacă oricum ar fi fost luat, mai bine îl dădeam englezilor.
Ce? Ce e așa de nostim?
Ești neliniștit, nu?
Când văpaia războiului se stinge, cauți altă scânteie.
Normal, afurisitule!
Doar suntem războinici!
Și suntem războinici doar când suntem în luptă.
Am auzit niște zvonuri neplăcute în legătură cu asta.
La adunarea Witenagemot din Wessex,
Regelui Sweyn îi va fi conferit titlul de Bretwalda.
Asta ar însemna o capitulare totală!
Da.
Danemarca va înghiți Anglia.
Nobilimea vrea sfârșitul războiului, chiar cu prețul tronului.
De ce mi se împlinesc mereu toate presimțirile negre?
Ce ai de gând?
O să mori eroic, luptându-te cu Regele Sweyn?
Prostule!
Ador o luptă pe cinste, dar detest să pierd!
Dacă e să lupt, o să înving.
Ce plictiseală!
De-ar ține lupta la nesfârșit…
Am o solie! Lordul din partea locului e aici?
E ceva în neregulă, Ureche?
Da. E prea frig, fir-ar să fie!
NORDUL MERCIEI SAT OCUPAT DE OASTEA LUI ASKELADD
Zăpada amortizează sunetele. Nici eu nu mai aud așa de bine.
Mai bine așa, decât să trimitem cercetași.
Așa, nu află nimeni că suntem aici.
Atunci, fă ceva cu ei!
Oricum i-ai privi, nu aduc a țărani.
Călugărul și cei doi? Ascultă și ce spun ei!
Spune: „Iartă-ne, Te rog!”
O să cerșească iertare de câte ori se întâmplă ceva?
Ce pacoste!
Dumnezeule sfânt, părinte ceresc,
Te rog, cheamă la Tine sufletele sătenilor care odihnesc aici!
Te rog, mântuiește sufletele celor care i-au ucis!
Te rog, iartă-ne păcatele!
Chiar e momentul să vă rugați pentru niște străini? Proștilor!
Doamne, ajunge vocea mea până la urechile Tale?
Dumnezeul nostru…
am fost făcuți după chipul și asemănarea Ta.
Dar nu ne-ai hărăzit și cu puterea Ta.
Doamne…
dacă cei buni și cei răi sunt iubiți deopotrivă,
atunci la ce bun sunt puși la încercare cei neajutorați?
Doamne…
ajunge vocea mea până la urechile Tale?
Dumnezeul nostru…
mă îndoiesc…
de iubirea ta.
Încetează!
Te îndoiești
de Dumnezeu?
Și cutezi să te mai numești creștin?
Ar trebui să te cutremuri de frică! Nu ne putem îndoi de iubirea Domnului!
Nu există…
Nu există tată care să nu-și iubească copiii.
Alteță…
Așteaptă!
Tată…
O oaste de danezi?
Serios?
Da, așa a spus solul.
Se pare că au ocupat un sat din susul râului Severn.
A cerut ajutor un lord din partea locului.
O supraviețuitoare
a povestit că erau între 100 și 200 de oșteni.
Se pare că vin și oșteni din împrejurimi.
Dacă tu, marele războinic Thorkell, ai fi dispus să ajuți, te rugăm…
Ce părere ai?
Indiferent ce părere aș avea,
nu multe oști daneze ar acționa pe cont propriu
în anotimpul ăsta și în poziția aia.
S-au prefăcut că pleacă pe mare, dar merg spre Gainsborough pe uscat…
Sunt înzăpeziți și se odihnesc?
E foarte probabil…
Sunt Thorfinn și Canute.
Bine!
Treziți-i pe toți! Ne pregătim de marș!
Da!
Și…
- Tu! - Da?
Pregătește-ne niște mâncare!
Pentru cinci zile, 500 de porții ar fi de-ajuns.
Ce? Cinci sute…
Foarte bine.
Lucrurile se animă.
Dacă bătălia merge bine,
mai am șanse să mă distrez.
Câți sunt, Ureche?
Nu sunt sigur.
Ar putea fi 50 sau 100.
Înaintează de-a lungul pădurii, la est.
Ne-au dibuit repede.
Ne-a scăpat ceva?
Cine știe?
Dar ne-au descoperit, n-avem ce face.
Plecăm?
E imposibil să plecăm în seara asta.
Am făcut doar două sănii. Abia ieri am început s-o fac pe a treia.
Zău? Bravo!
Atunci, termin-o până diseară!
Lasă orice nu poți termina la timp.
E imposibil, își spun!
Sunt doar doi tâmplari.
Oastea engleză ne-a dat de urmă.
Ce? Ne-au găsit?
Da. Înaintează spre noi prin zăpadă.
Se pare că îi disprețuiesc mult pe danezi.
Nu se poate…
Dacă nu ne grăbim, pierdem șansa de a scăpa.
- Dacă ai priceput, treci la treabă! - Bine.
Bjorn! Pregătește oamenii de contraatac!
O să le prindem căpetenia.
- Vreau să aflu cum ne-au descoperit. - Am înțeles.
O clipă, Bjorn!
Încă ceva.
E o ocazie bună.
Dacă tot e așa, facem și acel lucru.
Ne-au găsit?
Nu e de rău?
O să fie bine.
Englezii sunt nevolnici.
Nu la asta mă refeream.
Vorbeam despre norocul lui Askeladd.
Norocul lui Askeladd?
Mai întâi, viscolul. Acum, asta.
E prima dată când nu-i merg planurile fără probleme.
Iepurele ăla arată delicios!
Tu l-ai prins, Thorfinn?
Poftim?
Ai de gând să-l mănânci singur? O să-l frigi?
Ce vrei să spui?
Nu e bine să mănânci numai carne.
Fierbe-l cu niște legume!
Fă o supă din el!
Gura! O să mănânc cum am eu chef.
Oricum, o să-ți trebuiască un foc.
Intră!
Alteță! Avem fasole, varză și iepure.
Iepure?
Da.
Thorfinn l-a prins.
Ce zici, merge dacă îl punem în supă?
Bravo! Scurge-i sângele și scoate-i măruntaiele!
Nu e rău, la ce ingrediente sărăcăcioase avem.
E datorită iepurelui.
Mă săturasem de carne sărată.
Îți mulțumesc.
Ce e? Nu te sfii!
E iepurele tău.
Delicios, nu? Data viitoare să ne aduci o căprioară!
Credeam că cei de viță regală doar mănâncă, nu gătesc.
E o pasiune a mea.
De obicei, nu gătesc,
și știe doar Ragnar despre asta.
Nu spune nimănui, te rog!
Dar nu e ceva rău.
Acum multă vreme,
am gătit un cod.
Mi-a plăcut cum a ieșit, așa că i l-am dus tatei.
Dar l-a cuprins mânia și nici măcar nu l-a gustat.
A zis: „Fiul unui rege nu se poartă ca un sclav netrebnic.”
După aceea, nu am mai avut voie să gătesc.
Un prinț nu are nevoie să învețe așa ceva.
Pe atunci, Majestatea Sa avea multe pe cap.
Când se va sfârși războiul, o să gătim o pasăre și o să i-o ducem.
Sunt sigur, va fi peste măsură de încântat.
Ce pasăre?
N-am mai gătit păsări.
Găină sau rață.
Ții minte rața pe care ai mâncat-o de Yule?
Da, a fost delicioasă.
L-am întrebat pe bucătar care e secretul rețetei.
A zis că a pus bulion din belșug.
Bulion? Înțeleg.
Ragnar…
Idiotule! Am un mesaj!
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Ne-a dibuit dușmanul.
Au început deja lupta în pădurea de la est.
Poftim?
Nu par a fi mulți, dar, totuși, aveți grijă!
Ce vrei să spui?
Ne ascundem aici doar de zece zile!
Cum ne-au găsit?
Nu știu!
Ce încurcătură!
I-au ucis pe toți sătenii…
Oricum,
dacă îi putem respinge pe englezi, fiți gata de plecare!
De-aia am zis că trebuia să ne întoarcem în Țara Galilor!
Nu, mergem la Derby.
Continuăm să înaintăm în teritoriul inamic?
Aduceți-l pe Askeladd aici!
În clipa asta!
Acum e în linia întâi.
Dacă vrei să-i vorbești, du-te tu acolo!
Te conduc eu.
La naiba!
Subordonații sunt pe măsura căpeteniei! Nici măcar nu vă adresați politicos!
Habar n-are ce norocos e!
Ăsta e războinic scandinav?
Azi o să-i arăt cu sabia cât e de neghiob!
Ascultați!
Strigătele de luptă vin dintr-acolo.
Așadar, ți-ai dat seama, în sfârșit?
Greu te prinzi!
Ce? Ticăloșilor, ce…
Blestemaților…
Scuze, cheliosule.
Așa a ordonat Askeladd.
Vrei să te lupți?
Nouă ne e totuna.
Oricum nu scapi cu viață.
Chemați-l pe Askeladd!
Am să-i spun ceva important.
Pot să-ți ascult și eu ultimele cuvinte. Zi!
Chemați-l!
E cu privire la prinț! Trebuie să-i vorbesc personal.
Repede!
Ascult ce ai de spus înainte să mori.
Să le spun celorlalți să plece?
Nu se mai aud strigăte.
S-a terminat bătălia.
Doamne!
S-a răcit supa.
Îți sunt recunoscător.
Ai reușit să-l ții în viață până acum pe lașul ăla de prinț.
Moartea ta îi va grăbi cu siguranță maturizarea.
De azi, îți preiau eu îndatoririle.
După moartea ta în luptă,
voi prelua eu frâiele.
Jură pe zeii tăi!
Jură că, după ce nu voi mai fi, orice s-ar întâmpla…
îl vei proteja pe Prințul Canute!
Orice s-ar întâmpla, îl voi proteja pe Prințul Canute
pentru ca moartea războinicului Ragnar să nu fi fost în van.
Ești mulțumit?
Ce necaz îmi e
că trebuie să-l încredințez pe prinț unuia de soiul tău!
Grăbește-te!
Pierzi mult sânge.
Înainte să ajungi… la Gainsborough,
trebuie să te pregătești.
Chiar acum, curtenii din Jelling
se luptă pentru tronul danez
și s-au împărțit în două tabere.
Prințul Canute a fost ales ca lider al unei tabere,
iar cealaltă e îl are în frunte pe fratele lui mai mare, Harald.
Niciunul dintre prinți nu are niciun cuvânt de spus.
E o luptă pentru putere a trădătorilor mânați de propriile interese.
Majestatea Sa se teme că regatul Danemarcei va fi scindat.
E posibil ca în sinea sa să fi luat deja o hotărâre…
Să îl ucidă pe unul dintre prinți.
Regele Sweyn ar ucide un prinț?
Motivul pentru care l-a trimis pe prinț pe câmpul de luptă în perioada asta
a fost ca prințul să fie ucis în bătălie.
Ai grijă!
Prințul Canute are un singur dușman adevărat acum.
Nimeni altul decât tatăl lui, Regele Sweyn.
Plecați în exil!
E tot ce puteți face acum.
În Gainsborough,
fratele meu mai mic
va face
pregătirile…
Ce pacoste!
Trebuia să-mi fi spus mai demult!
Te rog…
Pentru ultima oară.
Doar o privire…
Lasă-mă să-l văd pe prinț…
ca să-mi iau rămas-bun.
Nu.
Alteță.
Când se va sfârși războiul…
Vom găti o pasăre.
Sunt sigur…
Regele va fi peste măsură…
de încântat.
Subtitrarea: Liana Oprea