Ești teafăr?
Cine e?
E uriaș.
Cum rămâne cu duelul nostru?
Ce a zis? Duel?
Duelul!
Nu e timpul să dorm!
Ridică-te!
Cumva, a supraviețuit!
Se pare că mai poți lupta.
Te las să te vindeci.
Nu mă lua în râs! Atacă-mă acum!
Nu. În halul ăsta nu poți lupta.
Taci! N-am nevoie de mila ta…
Vezi? Ce ți-am zis eu?
Bătrâne!
Stai pe loc!
Lasă-l!
Aduceți-mi un scaun!
Lasă-mă să văd!
Cară-te, pramatie!
Vezi-ți de rănile tale!
Lasă-mă să văd!
Nu mă atinge…
Nu te agita atâta! Ăsta e prostul tău obicei. Gândește!
Ce crezi că ar trebui să faci ca să învingi?
De mult nu m-am mai distrat așa, Thorfinn.
După cum am promis, o să-ți spun o poveste.
O să-ți povestesc despre tatăl tău, Thors.
Știi despre jomsvikingi, nu?
Eu și Thors eram căpetenii de trupă.
Dintre noi doi, Thors era cel mai puternic.
Jomsvikingii nu primesc orice războinic printre ei,
iar pe el îl porecliseră „Trolul”.
Sigvaldi, căpetenia noastră, a prins drag de el
și i-a dat-o pe fiica lui de nevastă.
Pe mama ta, Helga.
Căpetenia jomsvikingilor mi-a fost bunic?
Exact.
Mie îmi era frate mai mare.
Cu alte cuvinte, eu sunt străunchiul tău.
E neam cu comandantul?
De necrezut…
Ultima dată am luptat împreună la Hjörungavágr, în Norvegia.
Pierdeam.
În timpul bătăliei,
Thors a căzut în apă și n-a mai ieșit.
Am plâns.
Aveam de gând să-l înfrâng cu mâinile mele cândva.
Dar Thors nu murise.
Ultima dată l-am văzut în Jomsborg,
la vreo trei luni după funeraliile lui.
Pe urmă s-a speriat și a făcut pe el.
Vorbești serios?
Străjerii au plecat. Putem ieși.
Alo!
Sunteți niște hoți mărunți?
Știați că asta e casa căpeteniei de trupă Thors?
Thorkell.
În mod normal, aș lăsa în pace niște hoți mărunți…
Dar, de când mi-am pierdut bunul prieten,
sunt în toane cam proaste.
Thors?
Tu…
Ca să vezi!
Pe unde ai umblat?
Ți-am ținut și funeralii!
Gata, ajunge! Potolește-te, Thorkell!
Iartă-mă că te-am îngrijorat.
Acum, că mă uit mai bine, nu cumva e Helga?
Ce faceți îmbrăcați în zdrențele astea?
Unchiule Thorkell…
Știam eu! N-ai fi murit doar fiindcă ai căzut în mare.
Îmi pare rău, unchiule, dar…
L-ați văzut pe frate-meu? Încă nu?
Bine, vi-l trezesc eu.
Thorkell!
- Ascultă-mă, te rog! - Bine!
Avem multe de povestit. Să vorbim înăuntru!
Ce e?
Nu merg la căpetenia noastră.
- Plecăm de aici. - Cu ce treabă?
Faceți-o mâine!
Abia ați sosit.
Părăsesc tabăra
și pe jomsvikingi.
Poți să uiți că ne-ai văzut astă-seară?
Ce? Glumești?
Continuă să susții că am murit!
Te rog, Thorkell!
Nu pricep ce spui.
Ce-ți veni așa, deodată?
Am luat o hotărâre.
Nu mai lupt.
Cum spuneam, nu pricep o iotă!
Nu-mi spune că ți-e frică fiindcă era să mori!
Fratele meu te consideră urmașul lui.
Îmi pare rău.
Ești obosit, așa e?
Mănâncă ceva și dormi bine.
Am ajuns să înțeleg…
ce înseamnă un războinic adevărat.
De asta… nu mai putem rămâne aici.
Cunoști regulile.
Cei care pleacă fără învoire sunt osândiți la moarte.
Aici e capitala războinicilor.
Tu ești făcut doar să lupți. Unde te-ai duce?
Oriunde altundeva decât aici.
- Thors… - O să fie bine. Rămâi în spatele meu!
Ai grijă de tine, Thorkell!
- Unde ți-e sabia? - Nu îmi trebuie.
Când mi-am revenit, Thors și ai lui dispăruseră.
După 15 ani, am aflat că Thors murise cu adevărat.
Mă gândisem 15 ani la el
și mi-am dat seama că problema nu era viața și moartea trupească.
Pentru un războinic contează sufletul și locul în care ajunge el.
Sufletul lui Thors se dusese departe.
Într-un loc pe care nu îl cunosc. Un loc în care încă nu pot să ajung.
Un loc care nu e aici.
Sunt sigur că acolo a devenit un războinic adevărat.
Thorfinn! Ce viață a dus în Islanda?
Spune-mi!
Nu vreau.
- Poftim? Dar eu ți-am spus! - Gura! Nu-mi pasă!
Ce țâfnos!
Oricum, probabil că nu-mi spui fiindcă nu poți.
Îmi dau seama după ochi.
Nu ai aceeași scânteie ca el în ochi.
Ce-ai spus?
Te temi că o să afli că nu ai învățat nimic de la Thors.
- Stai! - Dă-mi drumul, altfel te omor pe tine!
Dacă îl abordezi clasic, o să pierzi.
Vezi?
Victoria sau înfrângerea ta înseamnă viața sau moartea mea.
Așa că o să-ți spun
cum să-l înfrângi pe monstrul ăsta.
Nu îndruga prostii!
Dacă știai cum, de ce nu te-ai luptat cu el?
Războiul nu e ca șahul, băiete.
Războiul nu se sfârșește când e capturată căpetenia.
Dar de data asta e altfel.
Dacă învingi, a spus că ne dă drumul.
Pune preț pe onoarea lui. Își va ține legământul cu privire la duel.
Nu uita de ce te lupți.
Vrei să mă înfrângi pe mine în duel, nu?
Dar acum
privește-mă ca pe un sfătuitor.
Ca să supraviețuim amândoi.
Voiam să văd duelul comandantului.
Și eu aș vrea să mor în duel cu comandantul.
Aș păși mândru în Walhalla.
El e peste noi, e o întruchipare a lui Thor, zeul tunetului.
Dacă Thorkell e Thor,
înseamnă că Prințul Canute e Freyja?
O zeiță!
Ce? E întruchiparea Freyjei.
Ia de-aici!
Te doare, Thorfinn?
Ce-ar fi să-l abandonezi pe Askeladd și să te predai?
Ticălosule!
Nu fugi! Nu știi când să te dai bătut?
Ce-i cu tine? Luptă cu onoare până la capăt!
Vrei să pătezi numele lui Thors?
Blestemat să fii!
Rabdă deocamdată, Thorfinn!
Lasă-l pe el să te atace!
S-a întâmplat în bătălia de la Maldon.
Era un măcel.
Toți erau grav răniți, până și Thorkell.
O clipă.
A fost doar o clipă, dar sunt sigur că am văzut.
Clipa în care invincibilul Thorkell s-a prăbușit.
Foarte bine.
Fă-l să creadă că ți-ai epuizat opțiunile.
Ce e, Thorfinn? Ai obosit să fugi?
Ce dezamăgire!
Credeam că o să-mi dai dovadă de mai mult curaj.
Poziția e bună.
Bravo, Thorkell!
Ce final dezamăgitor!
Ce rușine!
Doar s-a eschivat.
Așa, Thorkell!
Vino să-i dai lovitura fatală!
Nu a mai rămas
decât să prinzi ocazia, Thorfinn.
Punctul lui slab este…
Comandante!
Neghiobule! Nu ești înarmat!
Thorfinn! În dreapta!
Omorâți-l pe mucos!
La naiba!
Mori, mucosule!
Opriți-vă, neghiobilor!
Cum îndrăzniți să mă faceți de rușine, ticăloșilor?
Dar…
Cum îndrăzniți să-mi pângăriți duelul?
Asgeir, ticălosule!
Unde ți-e onoarea de războinic?
Poți să-mi porți pică, dar o să-l ucid pe băiat.
Dacă ai de gând să mă omori, fă-o!
Dar tu trebuie să trăiești!
Cine altcineva o să mai ralieze astea 500 de brute?
Destul!
Nu vă mai luptați!
Cine moare în lupta asta va muri degeaba.
Nu se poate…
Toți au fost măcelăriți?
Oastea lui Askeladd…
Frate!
Ești viu?
Cine ești tu?
Frate…
Fără milă…
Cum ați putut să vă măcelăriți așa între voi?
Spița regală nu are de ce să se amestece în dueluri.
Nu te băga, prințesă!
Ăsta nu mai e duel.
Dacă ești căpetenia acestei tabere,
dă dovadă de onoare și corectitudine!
Gura!
Știu deja asta, nu e nevoie să-mi spui!
Dați-i drumul lui Thorfinn! Am pierdut duelul.
Nu ai pierdut! Am intervenit noi…
Gura, imbecililor!
Am pierdut.
Vreau să-mi păstrez demnitatea.
Asgeir…
Fă cum ți-a poruncit comandantul!
Ce neplăcut!
N-am avut o zi mai nesuferită în cei 50 de ani de când sunt pe lume!
Băutură!
Pramatie! Acum avem ocazia să fugim.
Dacă vrei, du-te!
- Eu rămân. - Ce?
- Și eu pentru ce am luptat? - Taci și fii atent!
Așa. Ce vrei, prințule?
Ai venit să arbitrezi nonșalant lupta?
Îmi trebuie o sanie și provizii.
Iar Thorfinn și Askeladd sunt oamenii mei.
Îi iau cu mine.
Te-ai țicnit.
Ce vânător și-ar lăsa prada să plece?
Cu ajutorul meu îți vei asigura intrarea la regele Sweyn.
La asta te gândești?
Da, Alteță.
Ai fi o momeală bună și un ostatic neprețuit.
Renunță la prinț! Nu te lăcomi!
Urmărește!
La o parte, slugă! Nu o să fug.
Ce repede ai învățat să vorbești ca un bărbat…
Ce s-a întâmplat?
În satul pe lângă care am trecut ieri era leșul lui Ragnar.
Thorkell!
Sunt inutil ca ostatic.
Asta fiindcă…
tatăl meu
nu mă iubește.
Tata îi va da coroana fratelui meu mai mare, Harald.
Eu sunt doar de rezervă. Nimic mai mult.
Dar, din cauza asta, supușii tatei se luptă între ei
și pun în pericol temelia regatului.
Existența mea e sursa necazurilor tatei.
Prin urmare, regele Sweyn se așteaptă să te ucid?
E mai convenabil să mor în luptă decât asasinat.
Tata n-ar fi implicat în moartea fiului său.
Presupunând că ți-aș da drumul, unde te-ai duce?
La tabăra generală din Gainsborough.
Ca să mă lupt cu tatăl meu, regele.
Crezi că ai putea învinge? Mult succes!
Fac numai ce sunt obligat să fac.
Oricum, viața mea nu are nicio valoare.
Am văzut nenumărați bărbați care spuneau că viața lor nu are nicio valoare.
Dar cei mai mulți plângeau
și cerșeau îndurare la cea mai mică lovitură.
Ești și tu ca ei?
Urăsc privirea asta.
Am mai văzut asemenea ochi.
La ce priviți prin ochii ăștia?
Ce? Nu scot un sunet.
Afurisiților!
Și eu am un regret, deși e singurul.
De ce nu m-am dus atunci cu Thors?
Dac aș fi plecat cu el,
aș fi învățat ce înseamnă să fii un războinic adevărat.
Ei bine, e totuna dacă mă lupt cu regele Sweyn.
Bine! M-am hotărât!
O să te ajut în luptă.
Te voi însoți.
O să văd cu ochii mei ce vei face și cine vei ajunge.
Dar, dacă te arăți vreodată nevolnic, te omor pe loc.
Fie.
De azi înainte, vei fi supusul meu.
Ce? Și noi ce să facem?
Cred că îl urmăm pe comandant…
Ce l-a apucat? Încă mai e aici?
Prințule Canute!
Eu l-am ucis pe Ragnar.
Te rog, răpune-mă!
Pe de altă parte,
dacă îmi cruți viața, îți voi fi de ajutor,
chiar cu prețul vieții mele.
Vei face și treaba lui Ragnar.
Asta va fi o consolare.
Da. Jur!
Cine vrea să mă urmeze, să vină!
Îl voi răsturna pe regele Sweyn de pe tronul său.
Ce-i cu tine? Nu te lua după mine!
Cum să mă iau?
I-am devenit slujitor înaintea ta.
În fine, să nu ne certăm!
Ți-am ucis toți oamenii, dar ce-a fost a fost, nu?
Indiferent ce facem,
ce-a fost a fost, asta e important.
Subtitrarea: Liana Oprea