IANUARIE 1014, LÂNGĂ GAINSBOROUGH, NORD-VESTUL ANGLIEI
A fost mâna lui Thorkell.
Nu văd altă explicație.
Dar, mărite Floki, înștiințarea din Derby spunea…
Prea puțini la stânga!
Nu contează că sunt doar 500! Vom înfrunta oastea lui Thorkell!
Mărite Floki, dacă veștile sunt adevărate, ar fi o mare neobrăzare…
De necrezut!
Prințul Canute să se întoarcă acasă înhăitat cu Thorkell…
E de neînchipuit!
Salutare, Floki!
Vrei să ne luptăm? O să-ți fiu adversar.
Potolește-te, Thorkell!
Ar fi trebuit să ajungă deja o solie
care să-mi anunțe întoarcerea, Floki.
Așa mă întâmpini, cu sulițele ridicate?
Nu, n-aș intenționa niciodată să fac ceva atât de…
Askeladd!
Ce cauți aici?
Te ajută urechile sau nu?
Te întreb dacă ai de gând să-ți îndrepți armele
spre un membru al familiei regale.
Nu, asta…
Noi, jomsvikingii,
am primit o înștiințare falsă cum că ne atacă un dușman.
Îmi pare nespus de rău.
Anunță că diseară voi vizita reședința regelui.
Cu detalii exacte.
Ce-a fost asta?
Parcă e cu totul altă persoană.
TABĂRA PRINCIPALĂ A OASTEI DANEZE CASTELUL GAINSBOROUGH
Însoțiți-mă și ascultați-mă!
De acum, nu mai stârnim conflicte.
Am puțini aliați printre ei.
La cea mai mică opoziție, am deveni trădători.
Trebuie să ne organizăm.
Thorkell, tu i-ai trădat o dată, dar ești încă popular printre oșteni.
Vreau să discuți cu căpeteniile clanurilor ca să restabilești relațiile.
Prin urmare,
vrei să beau până nu mai știu de mine pe cheltuiala ta?
Da, dacă bei cu căpeteniile. Du-te!
Ce poruncă grozavă!
Am făcut bine că te-am urmat.
- Să mergem! - Ascultă!
Askeladd, tu vii cu mine la rege. Aș vrea să-mi spui ce impresie îți face.
Da, Alteță.
Și cum procedăm de acum înainte.
Da.
Timpul e scurt. Asasinatul ar fi ideal.
Fratele tău mai mare, Prințul Harald, e departe de Danemarca.
E o ocazie bună.
Dacă regele se stinge acum,
devii comandantul suprem al oastei din Anglia.
Atunci va trebui să-i găsim un alibi autorului complotului.
Thorfinn!
De acum înainte, vei fi mai mult decât protectorul meu.
Mă bizui pe tine.
Nu-mi da mie porunci! Nu-mi amintesc să fi acceptat să te slujesc.
Iartă-i neobrăzarea!
O să-i transmit eu poruncile tale netotului.
Mă întreb
dacă Dumnezeu ne vede măcar acum.
Ne pierdem prieteni, părinți și copii luptându-ne între noi…
Dumnezeu ne vede făcând toate astea de sus, din ceruri.
N-o să-L iert niciodată.
O să iau ținutul ăsta și o să-l transform într-un paradis.
Va fi pașnic și îmbelșugat,
ținutul ideal pentru cei încercați de suferință.
Poate nu va fi în timpul generației mele,
dar eu voi face primul pas.
Dumnezeu mă va chema la El cu drag, sunt sigur.
Dar, când se va întâmpla asta, voi spune:
„Nu avem nevoie de Împărăția Cerului sau de încercările ei.
Paradisul nostru e aici, pe Pământ.”
Ne vom lua înapoi ce am pierdut.
O să mă transform și în diavol ca să obțin asta.
Te voi sprijini… Alteță.
Mă bucur că te-ai întors.
Mă bucur, Canute.
Îți mulțumesc pentru aceste cuvinte.
Nu sunt demn de ele,
după ce am pierdut oastea pe care mi-ai încredințat-o.
Apropie-te!
Stai!
Ce părere ai, Thorfinn?
Sunt aici.
Cam 20 de oameni.
Plus arcași la înălțime.
Alteță, e o ambuscadă.
Se pare că regele a luat deja în calcul planurile noastre.
Ce e?
Nu te grăbești să vii la mine?
Voi doi, orice ar fi, să nu scoateți săbiile.
Primul care scoate sabia va pierde.
E soiul ăla de luptă.
Ochii mi s-au obișnuit cu întunericul.
Dacă mă mai apropii puțin, îi voi vedea chipul regelui.
Dacă îi pot vedea chipul…
Stați!
V-ați apropiat destul.
Îngenuncheați!
Are ochi obosiți.
Așadar, ăsta e regele danezilor?
Askeladd!
Ce s-a întâmplat cu Ragnar? Nu îl văd aici.
A murit în Mercia.
Înțeleg. E regretabil.
A fost cel mai sincer și loial supus.
În condiții normale, am mânca și am bea în cinstea întoarceri tale,
dar aș vrea să îți vorbesc neceremonios o clipă.
Canute, ridică-te doar tu!
Fă zece pași în față!
Într-un timp foarte scurt,
chipul ți s-a schimbat vizibil.
Arăți ca mine în tinerețe.
Atunci înseamnă că înțelegi și ce gânduri mă străbat.
Un copil problematic.
De necrezut că îmi semeni într-atât…
Copiii cresc urmărindu-și părinții.
Nu te învinovăți!
Când eram tânăr,
l-am izgonit din țară pe tatăl meu, răposatul rege,
și i-am furat coroana.
Am făcut-o fiindcă am crezut că e spre binele poporului.
El era crud din fire, dar era un laș.
Lumea ar cădea în restriște dacă ar purta coroana unul ca el.
Cum poate vorbi așa, când e apărat din toate părțile?
Taci! Te aude.
Așadar, n-o să te impui prin forța prezenței, Alteță?
Nu uita că acum ești în gura lupului!
Credeam că am făcut o faptă bună.
Credeam că voi aduce binele,
până mi-am pus coroana pe cap.
Coroana asta are o voință proprie.
Când o porți, ai 1.000 de corăbii și 10.000 de războinici la porunca ta.
Poți pune să ți se se aducă orice comoară din depărtări.
Ai în tine o putere divină.
Cu toate astea…
Cu toate astea, Canute,
nu regele folosește puterea.
Puterea e folosită de voința coroanei.
Prin urmare, coroana a dat poruncă
să fiu ucis?
Coroana îi poruncește regelui să facă numai două lucruri:
să folosească puterea și să sporească puterea.
Nu are rost să te opui.
Coroana nu te vrea.
Canute…
îți voi da o parte din Cornwall.
Acolo poți citi Biblia și îți poți petrece zilele în pace.
Dacă refuzi, poți muri aici.
Tot coroana te silește să spui aceste vorbe, Majestate?
Majestate!
Cu tot respectul, iartă-mi izbucnirea!
Cum te numești?
Sunt slujitorul Prințului Canute,
fiul lui Olaf, Askeladd.
Iertare, dar poruncile tale vor împlini voia coroanei?
Continuă!
Alteța Sa a răpit forța armată din Londra a lui Thorkell.
Dacă Majestatea Ta urcă pe tronul Angliei,
cetatea nu va avea de ales decât să se predea.
Bogățiile Londrei vor fi ale tale, până la ultima.
Cel care a făcut mari sacrificii ca să îți aducă această pradă de război
nu e nimeni altul decât Canute.
E logic să-l pedepsești pe autorul acestei fapte lăudabile?
Aceste porunci i-ar neliniști pe generalii tăi,
când noul teritoriu urmează a fi scindat.
Te implor, mai gândește-te!
Ești un om foarte elocvent.
Askeladd… Adică „acoperit de cenușă”?
Asta e doar o poreclă.
Spune-mi numele dat de tatăl tău!
E Askeladd. Atât.
Tata nu mi-a dat un nume.
Un copil din flori?
Nu, ai fost născut în sclavie.
Ce? Nu l-am mai văzut pe Askeladd atât de mânios…
Canute, ai adus cu tine un slujitor bun.
E așa cum a spus.
Ar trebui să vă răsplătesc.
Mâine plec spre York.
Vom pregăti un ospăț acolo.
Acolo vă voi da răsplata.
Am fost speriat de moarte, Alteță.
De ce te-ai îngrijora?
După cum ai presupus,
regele nu are motive întemeiate să mă ucidă acum.
Vrea să fie considerat un rege înțelept.
Câtă vreme nu ne pripim, suntem mai în siguranță aproape de el.
Cu atât mai nimerit e să nu îl provoci, cum ai făcut adineauri.
Asta nu va fi o problemă.
Regele Sweyn e sclavul coroanei lui.
O să-i arăt cum să o stăpânească.
Askeladd?
Ar trebui să fiu prudent cu el.
- Noroc! - Noroc!
Haideți! Beți după pofta inimii!
Prințul Canute face cinste!
Trăiască prințul!
E la a 57-a porție de băutură! E un monstru!
Tu, care ai băut întruna!
Cine ești? Nu-mi amintesc să fi invitat un călugăr.
Sunt Willibald. M-ai uitat?
- Ce? - Ce?
Bărbosul?
- Ce tânăr e! Câți ani ai? - Douăzeci și trei.
- Nu se poate! - Abia 23 de ani?
Bine. Acum o să mă întrec cu tine.
E rândul comandantului!
Are handicap de 58 de porții!
E un om ciudat.
Face cum îl taie capul, dar nu îl urăște nimeni.
Da.
Cum e?
Crezi că îl poți ucide pe rege?
Nu spun că nu va fi dificil.
După cum arată, e isteț.
E pătrunzător și e motivat să facă prima mutare.
Dacă vede că nu cedăm amenințărilor lui, trece la următorul șiretlic.
Aș spune că e iscusit în luptă.
Poate că asta îl face să fie regele întregii țări.
Va fi redutabil.
Chiar dacă l-am putea ucide, nu o putem face acum?
Deocamdată, cât îi căutăm slăbiciunile,
să păstrăm aparența că suntem supuși.
Alteță!
Sunt nespus de bucuros că te-ai întors cu bine.
Nici nu-ți închipui câte griji mi-am făcut eu, Gunnar!
Îmi pare nespus de rău că nu te-am întâmpinat la castel.
Dar tocmai m-am întors dintr-un ținut străin.
Desigur, eram convins că vei reveni cu bine.
Ce-i asta? Domnul e noul tău slujitor?
Aș putea să-i fiu prezentat?
Fratele mai mic al lui Ragnar, Gunnar. Faceți cunoștință!
Eu sunt fiul lui Olaf, Askeladd.
Vai! Pari un om de mare încredere!
Eu sunt Gunnar.
Apropo, Alteță,
vechiul plan pare să aibă perspective mai bune.
Ducatul Normandiei.
Aș vrea să vorbim mai târziu, împreună cu fratele meu…
Ragnar a murit. Îmi pare rău că te-ai chinuit atât pentru mine.
Și nu voi pleca în exil.
Alteță…
Cred că a fost o corvoadă să te cutreieri alte țări.
Tocmai am provocat o altercație cu regele Sweyn.
- Aș vrea să mă ajuți. - Ragnar e…
Gunnar!
Sarcina ta e să îl supraveghezi pe rege și să-mi dai raportul.
Alege războinici buni, de încredere.
Alteță! Nu vorbi despre asta într-un astfel de loc!
Nu contează. E mai nimerit să discutăm discret aici.
Alteță…
Te-ai schimbat.
Așa e.
Și trebuie să schimb totul.
Gunnar ar putea fi o problemă.
Nu cred că e atât de loial prințului pe cât spune.
Te preocupă foarte mult să fii pregătit.
Cred că nu te mai doare brațul drept.
Askeladd!
Înțeleg. Vă întoarceți acasă?
Știu că ai zis că ți-e totuna,
dar tot suntem trădători față de tine.
Nu știu cum am mai putea da ochii cu tine, dar…
M-a durut!
Bine! Te-am nimerit!
E și fratele meu în starea asta…
Sper să se vindece rănile lui Bjorn.
Atli, după toate astea, te mai poți numi viking?
Cum să devină lacheul meu un om onest ca tine?
Bjorn nu va mai rezista mult.
Rănile i-au ajuns la măruntaie.
Curând, nu va rămâne decât Thorfinn din vechea trupă.
E momentul perfect s-o iau de la capăt.
Brățara ta?
E din aur. Ia-o!
Ce? Nu vreau! Nu am de ce s-o iau!
Accept-o și gata!
E nevoie oricând de aur în călătoriile tale.
Îmi pare rău.
Atunci, aș fi recunoscător…
Ce?
Ce naiba?
Mi-o dai sau nu?
Cu o condiție.
Să nu mai ridici sabia niciodată.
Nu ți se potrivește, Atli.
Ia-ți niște oi, o nevastă, crește-ți copiii și mori în patul tău!
Dacă te mai văd pe vreun câmp de luptă, te omor, chiar dacă îmi ești prieten.
Bine.
Înțeleg.
Ce-i asta?
Ce? Asta?
Ceva de preț.
E prea scumpă! Cere mai puțin!
- Adu una mai tânără! - Femei tinere!
O vrea cineva? E o mare frumusețe!
Subtitrarea: Liana Oprea