‫- שנת 1014 לספירה‬ ‫יורק, נורת'מרביה -‬
‫- יום המועצה המלכותית -‬
‫מה יש שם בפנים?‬
‫זה יין.‬
‫יש כאן הרבה חיילים.‬
‫ובכן, כמובן.‬
‫הרבה זקנים מתאספים כאן היום.‬
‫ואו!‬
‫הזקנים יאכלו את כל זה?‬
‫אתה רציני?‬
‫אתה משקר הרבה.‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫כמעט דקרו את הבחור הזה‬ ‫והוא אפילו לא שם לב.‬
‫זה ממש מתאים לו.‬
‫מה אתה חושב על מה שקרה באותו יום?‬
‫ניסו להתנקש בנסיך, מה?‬
‫אולי לא יפה להגיד את זה…‬
‫אבל אי אפשר להתעלם מהשמועות.‬
‫אז המלך מעדיף את הנסיך הארלד‬ ‫על פני הנסיך קאנוט?‬
‫זה לא משעשע את קאנוט.‬
‫שקט, אתה מדבר בקול רם מדי.‬
‫זו עדיין שמועה בלבד.‬
‫אולי נצטרך לשנות מסלול.‬
‫לא. לקאנוט יש גם את ת'ורקל לצדו.‬
‫הוא ממלא את תפקידו של ראגנר ויותר מכך.‬
‫ת'ורקל אינו מתאים לתפקיד מנהלתי.‬
‫הנסיך קאנוט לא יצליח להתמודד איתו.‬
‫למען האמת, מישהו נוסף הצטרף לצד של קאנוט.‬
‫אני מאמין ששמו "אסקלדד",‬ ‫כלומר "מכוסה אפר".‬
‫זה שם שלא שמעתי.‬
‫לורדים, נא לקום!‬
‫הוד מעלתו המלך והוד מעלתו הנסיך‬ ‫נכנסים אל האולם!‬
‫אילו כמויות של אוכל.‬
‫מה קרה לת'ורפין?‬
‫ובכן…‬
‫אני לא חושב שאתה צריך שומר כרגע.‬
‫אין כאן טיפשים שינסו לגרום לשפיכת דמים.‬
‫לכו יותר מהר! די להתמהמה!‬
‫ילד טיפש.‬
‫היי!‬
‫מה? מה אתה רוצה?‬
‫מה? זה רק ילד.‬
‫היי, חכה רגע!‬
‫איך העזת לגעת בי בידיך המטונפות?‬
‫מה יש לילד הזה?‬
‫מה?‬ ‫-אל תתעלם מאיתנו, מנוול שכמוך.‬
‫היי, תגיד משהו.‬
‫נו, באמת.‬
‫אתה לועג לנו?‬
‫תן לנו את הכסף שלך.‬
‫אתה חתיכת…‬
‫זוזו! פנו דרך!‬
‫טיפשים שכמוכם!‬
‫שוב אתה?‬
‫אתה תיענש מאוחר יותר!‬
‫איזה בזבוז של הזמן שלי.‬
‫בטוח שזה בסדר?‬
‫שמעתי שהוא שומר הראש של הנסיך,‬ ‫או משהו כזה.‬
‫הנסיך נמצא כרגע במועצה המלכותית.‬
‫השומרים שלו לא מסתובבים ברחובות עכשיו.‬
‫זקני דנמרק.‬
‫תודה על כך שהתאספתם כאן היום.‬
‫לאחר שחלמתי על כך במשך שנים רבות,‬
‫השלטון שלי באנגליה זוכר להכרה רשמית.‬
‫היום השמח הזה הגיע בזכות הלחימה העזה שלכם.‬
‫יתר על כן, חברי הוותיק, ת'ורקל…‬
‫ובני, קאנוט…‬
‫שבו הביתה בזכות השגחתם של האלים.‬
‫זה אושר גדול.‬
‫אני שמח שחזרת, קאנוט.‬
‫אבא שלך מאושר.‬
‫אעניק לך חלק מהטריטוריה החדשה שלנו, מרסיה,‬ ‫ואתה תמשול עליה.‬
‫זה לצד זה, נפריח את הארץ הזו.‬
‫ת'ורקל.‬
‫עליך לתמוך בבן שלי.‬
‫זו בקשתי.‬ ‫-בסדר.‬
‫מרסיה?‬
‫הארץ העשירה ביותר באנגליה כולה?‬
‫כנראה שהשמועות היו באמת שמועות בלבד.‬
‫ובכן, אין לדעת.‬
‫ייתכן שהוא אומר את זה‬ ‫בגלל שהשמועות נכונות.‬
‫רבותיי, כל אחד יקבל גמול‬ ‫ששווה ערך למאמציו בשדה הקרב.‬
‫בואו נילחם בעוז גם בחזית החדשה, באירלנד.‬
‫הארץ אירלנד…‬
‫זה המקום שבו הרודן היהיר, בריאן בורו‬
‫הביך את המלך הארלד המנוח.‬
‫אני מנצח!‬
‫המלך מגיב בדיוק כפי שחזיתי.‬
‫זו הוכחה שהוא אינו מסוגל‬ ‫להתמודד עם האסטרטגיה שלי.‬
‫בקרב מוחות, ידי תהיה על העליונה.‬
‫לפלוקי יש הבעה טובה על פניו.‬
‫מצטער, אבל מצבך יהיה פחות טוב‬ ‫מעכשיו והלאה.‬
‫אני אנהיג את הקרב הזה.‬
‫הכול הסתדר יפה.‬
‫זה יצליח רק בזכותי.‬
‫עם זאת, רבותיי…‬
‫הארץ הזו עדיין מיושבת‬
‫וגרים בה אנשים גסי־רוח‬ ‫שאינם יודעים איך לכבד מלך.‬
‫אני חייב לדבר על זה.‬
‫שלחתי שליחים אשר ימליצו להם‬ ‫להיות הווסאלים שלי.‬
‫חרף המאמצים שלי, הם סירבו לי פעמיים.‬
‫אם מתארגן מרד בטריטוריה החדשה…‬
‫אז חייבים לעקור אותו מן השורש.‬
‫ויילס.‬
‫אנחנו נאלץ את האזרחים שם‬
‫ללמוד כמה כוח אוחז מלך אמיתי.‬
‫המתקפה תחל באביב הבא.‬
‫היכונו, רבותיי.‬
‫קום.‬
‫שמעת אותי?‬
‫קום מייד!‬
‫יש לך אורח.‬
‫אחד מאנשיו של קאנוט?‬
‫אמור לו ללכת.‬
‫כמובן שזה לא אחד השליחים של הנסיך.‬
‫רק מלח.‬
‫ת'ורפין.‬
‫שמעתי מסוחר שאני מכיר‬ ‫שמישהו שנראה כמוך נשלח למאסר.‬
‫נבהלתי, ת'ורפין.‬
‫זה לא קשור אליך.‬
‫אחת־עשרה שנים, מה?‬
‫כמה דברים נאלצת לסבול?‬
‫זה בדיוק כמו שאמרת.‬
‫מעולם לא הבנתי.‬
‫כל עוד האיש הזה בחיים, לא תמצא שלווה בלבך.‬
‫אם אתה אומר שאתה עדיין לא מסופק…‬
‫אז זה בוודאי נכון.‬
‫אבל…‬
‫אני זוכר את זה, כאילו זה קרה אתמול.‬
‫האח הבוער.‬
‫ריח תבשיל טעים.‬
‫ת'ורס, הלגה, אילווה.‬
‫ו…‬
‫החיוך שלך כשהיית ילד.‬
‫פעם סיפרתי לך…‬
‫על כך שנתקעתי‬
‫על גוש קרח צף מול חופי ברטלהיד, נכון?‬
‫המזון אזל. הספינה שלי נהרסה.‬
‫כל ששת השותפים שלי מתו.‬
‫ובכל זאת…‬
‫המשכתי ללכת על הקרח.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫לא משנה כמה הים סוער‬
‫או כמה שהוא קפוא…‬
‫המלחים נלחמים בים‬
‫בדיוק כמו לוחמים אמיתיים.‬
‫העמדנו את הכבוד שלנו בסכנה.‬
‫כשת'ורס מת…‬
‫ואז, כשאתה נעלמת‬
‫נשבעתי בכבוד שלי.‬
‫לכן, ת'ורפין…‬
‫אני לא אומר את זה למענך.‬
‫זה למעני.‬
‫אני אקח אותך הביתה לאיסלנד ולא משנה מה!‬
‫כך אגמול לת'ורס.‬
‫כעת יש לנו את אדון שלזוויג…‬
‫בנו של אריק, לורד אייבר.‬
‫צעד קדימה.‬
‫על ההישגים שלך בקרב,‬
‫המלך מעניק לך כסף ואדמה בטריטוריה החדשה.‬
‫קבל את גמולך בהכרת תודה.‬
‫נראה שזה לא משפיע עליו.‬
‫זה קרה לפני רגעים ספורים.‬
‫כשהוא שמע אותך אומר "ויילס", פניו החווירו.‬
‫ייתכן שיש לו חולשה לגבי ויילס.‬
‫אנא זכור את זה.‬
‫אל תזלול הכול. איזה חוסר כבוד.‬
‫שתוק!‬
‫זו הדרך שלי להביע הכרת תודה לאל הקציר.‬
‫אתה מנסה להיות אפילו גדול יותר? שכה אחיה.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה זה היה? מה קורה כאן, המלך סויין?‬
‫הוא יודע על הקשר שלי עם ויילס?‬
‫לא, זה בלתי אפשרי.‬
‫לא סיפרתי על כך לפלוקי.‬
‫גם אם הוא היה יודע…‬
‫הוא לא היה אוסף את חייליו‬ ‫רק כדי להכעיס אותי.‬
‫אז זה היה רק צירוף מקרים?‬
‫לא, זה לא משנה.‬
‫הבעיה היא שבאביב, ויילס תהפוך לים של אש.‬
‫לעזאזל.‬
‫תחשוב.‬
‫אין זמן.‬
‫מה אוכל לעשות לפני האביב?‬
‫לומר לנסיך להוביל מרד?‬
‫לא, אני יכול לסמוך באמת‬ ‫רק על 500 החיילים של ת'ורקל.‬
‫יש פער גדול מדי בכוח הצבאי.‬
‫ייקח זמן לגרום לגנרלים לעבור לצד שלנו.‬
‫אולי שוב אצית סכסוך בקרב האנגלים?‬
‫זה לא טוב. ויילס תהפוך לשדה הקרב הראשי.‬
‫אל תחשוב על תוכנית לוחמנית.‬
‫חוץ מזה, מתנקשי הנסיך…‬
‫הם עלולים לנצל את הבלבול‬ ‫ולהתנקש בנסיך קאנוט.‬
‫הביתה.‬
‫דווקא עכשיו?‬
‫הרחק במערב‬
‫ומעבר לים…‬
‫יש ארץ חדשה ושופעת פירות‬
‫והאחו מכוסה בגלים ירוקים.‬
‫זו וינלנד.‬
‫ת'ורפין.‬
‫וינלנד!‬
‫חזור הביתה וכשהמצב יירגע‬
‫נחפש את וינלנד ביחד!‬
‫למה?‬
‫אמרת את זה בעצמך.‬
‫אמרת שת'ורס רצה להגיע לשם.‬
‫ת'ורס עבר לאיסלנד כדי להימלט מלחימה.‬
‫אם הוא היה בחיים…‬
‫אני בטוח שגם הוא היה רוצה‬ ‫למצוא את המקום הזה.‬
‫מקום ללא עבדים או מלחמה…‬
‫שבו כל אחד יכול לחיות בשלווה‬
‫בארץ עשירה ושופעת.‬
‫בואו ניצור מדינה כזו.‬
‫בווינלנד…‬
‫בווינלנד אני בטוח שזה אפשרי.‬
‫דרך אגב…‬
‫לגבי ויילס.‬
‫כשרדפתי אחריך, הצלחת להימלט משם.‬
‫באיזה טריק השתמשת כדי לעשות את זה?‬
‫למה הוולשים עזרו לך, לוחם דני?‬
‫הקבר של אימא שלי נמצא שם.‬
‫האדמה הזו היא…‬
‫הבית שלי.‬
‫הארץ שלי.‬
‫האדמה דלה…‬
‫אבל התושבים גאים.‬
‫זו הארץ שאימי אהבה.‬
‫אני מבין.‬
‫טוב, אתה יודע…‬
‫כמה חבל.‬
‫אל תספר על כך לאף אחד.‬
‫אני יודע.‬
‫שכר מהנסיך קאנוט…‬
‫לבנו של אולף, אסקלדד.‬
‫צעד קדימה.‬
‫אבוי.‬
‫מדוע…‬
‫לגבר כמוני…‬
‫לעולם אין מזל ברגע האחרון?‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬